Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Cvetna nedelja: Začetek neposredne priprave na Veliko noč
2021-03-28
S cvetno (oljčno) nedeljo se začne neposredna priprava na Veliko noč, ki je največji praznik v krščanstvu, in uvaja dneve velikega tedna.

Cvetna nedelja je prvi dan velikega tedna.
Spominjamo se prihoda našega Gospoda Jezusa v Jeruzalem, kjer je obhajal pasho, ki je spomin na osvoboditev iz egiptovskega suženjstva.
V cerkvi je na cvetno nedeljo slovesno branje ali petje pasijona, to je odlomka iz evangelija, ki poroča o Jezusovem trpljenju od zadnje večerje do snemanja s križa in pokopa v grob.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Veliki četrtek: Postavitev evharistije in mašniškega posvečenja
2021-04-01
Pri dopoldanskih sv. mašah škofje v stolnicah blagoslovijo bolniško in krstno olje ter posvetijo sv. krizmo. Duhovniki pri tej sv. maši tudi obnovijo duhovniške obljube.

“Jezus je hotel učiti ponižnosti. Umil je njihove noge. Krotkosti. Dal nam je svoje telo.” (sv. Mati Terezija)

Na veliki četrtek zvečer kristjani praznujemo postavitev dveh zakramentov, zakramenta evharistije in mašniškega posvečenja.
Jezus nam je pri zadnji večerji z učenci svoje telo in svojo kri izročil v jed in pijačo, poleg tega pa je postavil tudi zapoved medsebojne ljubezni. V znamenje tega je učencem umil noge.
S slovesno večerno mašo velikega četrtka obhajamo spomin postavitve sv. evharistije in mašniškega posvečenja. Po Slavi utihnejo orgle in zvonovi. Marsikje po pridigi mašnik umije dvanajsterim – navadno možem – noge v znamenje medsebojne ljubezni in služenja. Po sveti maši Jezusa v presvetem Rešnjem telesu duhovnik s spremstvom prenese v Božji grob, kjer verniki s posebnimi molitvami častijo njegovo trpljenje v ječi.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Veliki petek: Edini dan brez sv. maše
2021-04-02
Veliki petek je edini dan v cerkvenem letu, ko ne obhajamo sv. maše.
Tega dne in na pepelnično sredo je strogi post.

Na veliki petek se spominjamo Kristusovega trpljenja in smrti na križu, posebej z molitvijo štirinajstih postaj križevega pota in obredi velikega petka, med katerimi pomemben del zavzemajo slovesne prošnje za vse potrebe in češčenje križa.
Med svetopisemskimi besedili prebiramo zapis o Jezusovem trpljenju in smrti iz Janezovega evangelija (prim. Jn 18, 1–19, 42).

»Ali res poznam greh, ali prav gledam na razpelo? Ob gledanju na križ spoznamo, kako globoki so naši grehi. Vzemite križ v svoje roke in premišljujte. Jezus je bil usmiljen z grešniki. Jezus ni obsodil grešnice. Tudi jaz potrebujem odpuščanja.« (sv. Mati Terezija)

Gradiva:

Oljsko govor tiha noč pokriva – pesem

Veliki petek (v hr.)

Da se te samo dotaknem – VIDEO premišljevanje ob Kristusovem trpljenju (hr.)

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Velika sobota: Češčenje Jezusa ob Božjem grobu
2021-04-03
Na veliko soboto se mudimo pri Jezusovem grobu, kamor je bil prenesen na veliki petek, in premišljujemo njegovo trpljenje in smrt.

Naš Gospod na križu ni imel ničesar … Bil je na križu, ki ga je dal Pilat. Žeblje in krono so dali vojaki. Bil je gol, in ko je umrl, so odstranili križ, žeblje in krono. Zavili so ga v mrtvaški prt, ki ga je darovalo prijazno srce, in pokopali v grobnico, ki ni bila njegova. Pa bi bil Jezus lahko umrl kot kralj in vstal od mrtvih kot kralj. Izbral si je uboštvo, ker je v svoji neskončni vednosti in modrosti vedel, da je le z uboštvom mogoče doseči Boga, osvojiti njegovo srce ter prinesti ljubezen na zemljo. Tišina. Bodite sami z njim v svojem srcu. Naša Gospa je bila tiho, celo ob križu. (sv. mati Terezija)

Na veliko soboto zgodaj zjutraj duhovniki blagoslavljajo velikonočni ogenj in vodo, s katerima verniki blagoslovijo svoje domove. Na velikonočnem ognju gospodinje pripravljajo velikonočne dobrote. Po stari navadi nesemo ta dan k blagoslovu velikonočna jedila.
Šele zvečer pri velikonočni vigiliji nas prevzame velikonočno veselje, pri kateri imata poseben pomen hvalnica velikonočni sveči, ki predstavlja vstalega Kristusa in krstno bogoslužje oziroma obnovitev krstnih obljub. Pri sv. maši beremo večje število svetopisemskih besedil, ki imajo globok pomen za odrešenjsko zgodovino.

Gradivo:

Kako z otroki praznovati Veliko soboto?
Ob blagoslovu velikonočnih jedil
Češčenje Jezusa na veliko soboto (GRADIVO)

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Velika noč: Največji krščanski praznik
2021-04-04
Velika noč je največji krščanski praznik, dan nepopisnega veselja.
Ta dan se namreč spominjamo največjega čudeža in temelja naše vere, ki je vstajenje Jezusa Kristusa od mrtvih. Skrivnost vstajenja lahko razumemo samo v moči vere. Jezus Kristus nas je s svojim trpljenjem in smrtjo odrešil, kar pomeni, da greh in smrt nimata zadnje in dokončne besede v našem življenju, ampak nam je Jezus odprl pot v večno življenje.

Jezus je v svojem zemeljskem življenju večkrat napovedal svojo smrt in vstajenje od mrtvih.
Verovati v vstajenje, pomeni: biti trdno prepričan, da obstaja za človeško življenje zadnja beseda, ki jo ima Bog. Bog izpolni naše življenje, dokonča, kar je bilo začeto kot dobra možnost, a ni zaživelo.
Vstajenje se ne zgodi le po smrti, ki zaznamuje konec našega zemeljskega življenja. Vstajenje se veliko bolj dotika tudi vsakdanjih »malih smrti«: vse, kar ljudi ponižuje, kar jim jemlje upanje, kar jim omejujejo njihovo osebnostno rast.

Nedeljo Gospodovega vstajenja praznujemo slovesno z osmino, pri kateri se še posebej moli za novokrščence.

Gradiva:

Družinsko bogoslužje

Molitveno bogoslužje v družini pred zaužitjem blagoslovljenih jedi (kot priloga OZNANIL)
Molitveno bogoslužje v družini pred zaužitjem blagoslovljenih jedi (WORD)
Kako z otroki praznovati Veliko noč?

Zgodbe za veliko noč:

Velikonočno jajce (WORD)
Preobrazba na skrivnem (WORD)

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Binkošti: Praznik Svetega Duha
2021-05-23
Binkošti so praznik Svetega Duha. Delovanje Svetega Duha se je posebej očitno pokazalo na prvi binkoštni praznik, ko so bili apostoli zbrani skupaj z Marijo (Jezusovo materjo).
Z binkoštnim praznikom, ki je petdeseti dan po veliki noči, se končuje velikonočni čas.

V Svetem pismu je zapisano, da je petdeseti dan po veliki noči – na binkoštno jutro – Sveti Duh prišel nad učence v obliki jezikov, »podobnih plamenom« (Apd 2,3-4). Učenci, napolnjeni s Svetim Duhom, so govorili in razumeli različne jezike.

Liturgična barva na binkošti je rdeča. Rdeča nas spominja na plamene jezikov, v katerih se je Sveti Duh spustil ob prvih binkoštih.

Predlagani binkoštni obred
V krščanskem koledarju so trije “veliki prazniki”: božič, velika noč in binkošti. Čeprav imajo binkošti velik pomen za naše počlovečenje in za življenje skupnosti, nam je ta praznik vedno manj blizu. Morda je to povezano s tem, da Cerkev za binkošti ni ohranjala posebnih obredov. Božič in velika noč se zaradi svojih obredov globoko vtisneta v človeško dušo. Zato Anselm Gruen predlaga binkoštni obred – predlog.

Molimo
»O pridi, Stvarnik, Sveti Duh,
obišči nas, ki tvoji smo,
napolni s svojo milostjo
srce po tebi ustvarjeno…«
(Hrabanus Maurus, ok. 809)

Gradiva:

Binkošti (PPS) – v slov.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

7 svetih ustanoviteljev reda servitov
2023-02-17
Sedmeri ustanovitelji reda služabnikov Device Marije oz. servitov so možje z imeni: Bonfilij, Jernej, Janez, Benedikt, Gerardin, Rikover in Aleksij.
Bili so trgovci, a so se odločili za resnejše krščansko življenje in se skupaj z nekaj bobožnim meščanov najprej združili v bratovščino v čast božji Materi. Leta 1241 so zapustili trgovino in se umaknili v Monte Semario blizu Firenc, kjer so ustanovili red služabnikov Device Marije. Svoje veliko premoženje so razdelili revežem in oblekli siromašno obleko. Živeli so v skupnosti, v kateri so gojili premišljevanje Božje besede, molitev v koru, predvsem pa so z deli ljubezni do bližnjega služili revnim. Zlasti zaradi slednjega jim pravimo tudi »serviti«, ki je zpeljanka iz latinske besede »servi«, kar v slovenščini pomeni služabniki.

Praznik Sedeža apostola Petra
2023-02-22
Jezus Kristus je imenoval dvanajst apostolov, ki so mu sledili in sestavljali poseben zbor, t. i. »dvanajsteri«. Med njimi pa je dal posebno nalogo Petru. Te njegove službe se Cerkev že od 4. stoletja spominja s praznikom, ki nosi ime Sedež apostola Petra.

Kakršno je vreme na dan stola sv. Petra, takšno ostane do velike noči.

Iz Svetega pisma
Praznik Sedež apostola Petra nas spominja, da je Kristus sezidal svojo Cerkev na Petru, Skali, in ga postavil za vrhovnega pastirja svoje črede (prim. Mt 16,13-19).
Jezus je rekel Petru: »Ti si Peter in na tej skali bom sezidal svojo Cerkev in vrata podzemlja je ne bodo premagala. Dal ti bom ključe nebeškega kraljestva; in kar koli boš zavezal na zemlji, bo zavezano v nebesih; in kar koli boš razvezal na zemlji, bo razvezano v nebesih.«

Od zgodnjih krščanskih časov je sedež sv. Petra spoštovan kot simbol apostolove učiteljske oblasti. Služba rimskega škofa z različnimi dikasteriji se še danes imenuje Apostolski sedež oz. Sveti sedež.

Molimo
Vsemogočni Bog,
svojo Cerkev si postavil
na Petrovo izpoved vere kakor na skalo.
Ne dopusti, da bi nam vero
omajali viharji tega sveta. Amen.

Gradiva:

Sedež apostola Petra (v hr.) – 2:34 min: https://www.youtube.com/watch?v=RdICMow91Eo

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Magdalena Gornik: 47 let brez hrane?
2023-02-23
Mistikinja Magdalena Gornik je slovenski svetniški kandidat. Njen grob iz leta v leto obiskuje vedno več ljudi …

Iz življenja …

Marija Magdalena Gornik se je rodila 19. julija 1835 na Gori nad Sodražico v preprosti kmečki družini kot tretji od sedmih otrok. Sprva je bila povsem običajna deklica, ki je pomagala pri delu in se družila z vrstnicami.
Bog pa je na poseben način posegel v njeno življenje spomladi leta 1847. Tedaj je na njivi zagledala neznano ženo, ki se ji je predstavila kot Jezusova mati in ji naročila, naj Jezusa ljubi. Pri prvem sv. obhajilu je začutila Jezusovo ljubezen. Močneje ko je čutila Jezusovo bližino, bolj slabotna je postajala telesno. Zbolela je tako močno, da je morala nekaj časa ostati v postelji. Nobeno zdravilo ji ni pomagalo. Čudežno je ozdravela avgusta 1848, ob drugem Marijinem prikazanju. Marija ji povedala, da bo ob trdni veri v Boga od njega prejela vse, tudi hrano za svoje življenje. Odtlej Magdalena do konca svojega življenja ni zaužila nobene telesne jedi; hranila se je s skrivnostno nebeško jedjo. Magdalena je imela vsak dan nenavadna doživetja (zamaknjenja, videnja, stigme, mistično obhajilo).
47 let je živela brez zemeljske hrane; pogosto je doživela zamaknjenja. Na svojem telesu je nosila znamenja Kristusovih ran – stigme. Med zamaknjenji je prejemala mistično obhajilo in skrivnostno jed, od katere je tudi živela. Ti zunanji darovi pa so se v njenem življenju prepletali z izrednim, mističnim trpljenjem, s katerim je zadoščevala za žalitve Božje ljubezni.
Umrla je 23. februarja 1896 v sluhu svetosti.

Njen grob iz leta v leto obiskuje vedno več ljudi.

Molitev k Magdaleni Gornik
Vsemogočni Bog, Oče luči,
od Tebe prihaja vsak dober dar.
Svojo služabnico Magdaleno Gornik
si obdaril s čudovitimi darovi
mističnih milosti in bogoljubnega življenja.
Usliši naše molitve in poveličaj jo,
da bo pred vesoljno Cerkvijo
prišteta k zveličnim.
Po Kristusu našem Gospodu. Amen.
Oče naš … Zdrava Marija … Slava Očetu.
Dobri Bog, po priprošnji Magdalene Gornik,
Mi podeli milost …*

Uslišanja na njeno priprošnjo pošljite na naslov: Nadškofija Ljubljana, Ciril-Metodov trg 4, p. p. 1990, 1001 Ljubljana.

Gradiva:

Dokumentarni FILM Magdalena Gornik slovenska svetnica – 1:14:24 min

Na GROBU Magdalene Gornik – 1:13 minut

KNJIGA Marija Magdalena Gornik, France M. Dolinar, 2019, 40 str.
KNJIGA Kraljič, Martina. Magdalena Gornik. Medvedica : Kulturno društvo Magdalene Gornik, 2009.

Več na spletni strani župnije Sodražica >>>

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Matija: Led razbija, če ga ni, ga pa naredi
2023-02-24
Pri nas je zelo znan vremenski rek: »Matija led razbija, če ga ni, ga pa naredi.«
Sv. Matija je edini apostol, ki ga Jezus ni neposredno poklical in izbral na to mesto. Z žrebom (kockanjem) ga je izbrala prva skupnost, da zapolni prosto mesto, ki ga je zasedal Juda.

Iz življenja …
Sv. Matija se je rodil je v Betlehemu in je bil eden od dvainsedemdesetih Jezusovih učencev, ki jih je Jezus poslal oznanjat Božje kraljestvo (prim. Lk 10,1). Po Jezusovem vnebohodu so ga z žrebom izbrali kot naslednika izdajalca Juda Iškarijota v krogu dvanajsterih apostolov (prim. Apd 1,22-26); na binkošti je prejel Svetega Duha.
O njegovi smrti je več izročil. Najbolj razširjeno, ki je tudi v Zlati legendi (Legenda aurea) pa pravi, da so ga pogani okrog leta 63 v Etiopiji najprej skoraj do smrti kamnali, nato pa obglavili s sekiro.

Upodobitve
Na upodobitvah dvanajsterih apostolov sv. Matija najpogosteje ni. To pa zato, ker ga izpodriva sv. Pavel.
Sv. Matija pogosto upodabljajo z mečem, sekiro, kamnom ali knjigo.

Zavetnik
Je zavetnik tesarjev, kovačev, gradbenih delavcev, mesarjev in slaščičarjev, priprošnjik proti alkoholizmu, neplodnosti v zakonu …
V koledarju vesoljne Cerkve je njegov spomin sicer 14. maja, pri nas pa že od nekdaj 24. februarja.

Molimo
O Bog, sv. Matija si izbral za apostola
in z njim dopolnil apostolski zbor.
Na njegovo priprošnjo pokliči v svoji ljubezni
tudi nas med število svojih izvoljenih. Amen.

Cerkve posvečene sv. Matiji
Pri nas je sv. Matiji posvečenih šest cerkva, in sicer:

dve župnijski cerkvi (v župniji Bučka v KP škofiji in v župniji Slap v NM škofiji) ter
štiri podružnične cerkve: v župniji Cerklje na Gorenjskem v naselju Zalog (LJ nadškofija), v župniji Drežnica v naselju Drežniške Ravne (KP škofija), v župniji Stopiče v naselju Zajčji vrh (NM škofija), v župniji Toplice v naselju Lazi (NM škofija).

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Valburga: Iz svetniške družine
2023-02-25
Ob prebivanju življenjepisa svetnikov odkrijemo primere, ko je iz ene družine izšlo več svetnikov.
Ena takšnih je družina iz Wessexa (Anglija), v kateri so dosegli svetništvo štirje njeni člani: oče Rihard, hči Valburga ter sinova sv. Vilibald in sv. Vunibald, – zaradi apostolskega dela na evropski celini v 8. stoletju.
Danes obhajamo spomin sv. Valburge.

Iz življenja …
Sv. Valburga, rojena okoli leta 710 v Wessexu, je že od mladih nog živela v benediktinskem samostanu Wimborne v Angliji, kjer je bila opatinja njena sorodnica sv. Lioba. Okrog leta 750 je prišla na povabilo svojega strica sv. Bonifacija v Nemčijo, kjer sta bila že njena brata sv. Vilibald in sv. Vunibald, ki sta v Heidenheimu sezidala dvojni samostan.

Sv. Valburga je vodila ženski, sv. Vunibald pa moškega. Ko je Vunibald zbolel, ga je negovala vse do njegove smrti leta 761. Po njegovi smrti je prevzela vodstvo obeh samostanov.
Bila je izredno sposobna, slovela je po svoji modrosti in svetosti. Posvečala se je misijonskemu delu, zlasti vzgoji mladine. Pod njenim vodstvom se je dvojni samostan razvil v misijonsko središče na nemških tleh.
Sv. Valburga, ki je že za časa svojega življenja slovela po svetosti, je umrla 25. februarja 779 v Heidenheimu v Nemčiji.

Upodobitve
Upodabljajo jo kot opatinjo s palico, knjigo redovnih pravil, steklenico olja, včasih tudi s tremi klasi – z njimi naj bi rešila lačnega otroka gotove smrti.

Zavetnica
Je zavetnica porodnic, kmetov, domačih živali; priporočajo se ji pri kašlju, ugrizih psov, steklini, pri očesnim boleznim in za dobro rast pridelkov.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Valburgi posvečena podružnična cerkev v Valburgi v župniji Smlednik.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Aleksander Aleksandrijski: Patriarh mentor svetemu Atanaziju
2023-02-26
Sv. Aleksander je leta 313 postal Aleksandrijski škof, to je ravno tedaj, ko se je prenehalo preganjanje Cerkve z milanskim ediktom leta 313.
Vodil je dogmatsko borbo proti krivoverstvu arijanizmu. Zakaj? Duhovnik Arij je zanikal Kristusovo božanstvo in zaradi česar potemtakem njegova mati Marija ni Božja Mati.
Sv. Aleksander je sodeloval na prvem vesoljnem cerkvenem zboru v Niceji (321) in na njem imel pomembno vlogo. V boju proti arijanizmu mu je zelo pomagal njegov diakon sv. Atanazij, ki ga je kasneje tudi nasledil na sedežu aleksandrijskega patriarhata.
Sv. Aleksander je umrl leta 328.
Nekatera njegova pisma in pridige so ohranjena in predstavljena v veliki »Patrologia Graeca«.

Gradiva:

Sveti Gabrijel od Žalostne Matere Božje: Zavetnik duhovnikov, mladine
2023-02-27
Bil je zelo živahen mladenič, strasten lovec, rad je imel ples, lepe obleke …

Iz življenja …
Sv. Gabrijel od Žalostne Matere Božje se je rodil leta 1838 v Assisiju, kjer je bil njegov oče guverner papeške države. Pri krstu je dobil ime Frančišek Possenti.
Starši so bili izjemno pobožni, kar je osvojil tudi mali Frančišek. Mati mu je kmalu umrla. Pri devetnajstih letih je stopil v red sv. Pavla od Križa in postal redovnik pasionist, kjer je dobil redovno ime Gabrijel od Žalostne Matere Božje. Zlasti prisrčno je častil Marijo; prav ob njeni podobi je osemnajstleten doživel notranje razsvetljenje.
Sicer je bil zelo živahen mladenič, strasten lovec, rad je imel ples in lepe obleke – podobno kot njegov krstni zavetnik sv. Frančišek Asiški. Zato je bilo za mnoge presenečenje, ko se je odločil za strogi red pasionistov.
Študiral je v kraju Isola del Gran Sasso v Italiji, kjer je umrl za jetiko 27. februarja 182 v sluhu svetosti.
Želel je postati duhovnik, a je zgodnjo smrt kljub temu sprejel kot »sestro«. Ob njegovem grobu so se že kmalu začeli dogajati čudeži, zato je njegov grob postal pravi romarski kraj. Letno ga obišče več kot 600.000 romarjev.
Za blaženega je bil razglašen leta 1908, za svetnika pa leta 1920. Papež Leon XIII. ga je imenoval »Alojzij današnjih dni«.

Zavetnik
Je zavetnik Katoliške akcije, klerikov, mladine.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot mladeniča v redovni obleki, z rokami sklenjenimi v molitev; pogosto s križem in lilijo.

Gradiva:

Drugi svetniki dneva:

Bl. Jožef Tous y Soler, kapucin

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Roman: "Kristusov junak", zavetnik duševnih bolnikov
2023-02-28
Sv. Romanu pripisujejo dar ozdravljanja bolnikov. Še zlasti se omenja ozdravitev dveh gobavcev, potem ko ju je objel.
Stari življenjepisci ga imenujejo »Kristusov junak«.

Iz življenja …
Sv. Roman se je rodil okoli leta 390 v Sekvaniji v vznožju gorovja Jura v Franciji; v premožni, a zelo verni družini.
V mladosti ga je začela voditi misel o puščavniškem življenju. Ob prebiranju življenjepisov velikih vzhodnih puščavnikov si je izdelal načrt za samostojno samotarsko naselitev. Izbral si je samotno dolino v pogorju Jura.

Zamisel je uresničil ter osnoval samostan za puščavnike. Sledili so mu številni, tako da je ustanovil več moških samostanov in enega ženskega. Pridružila sta se mu tudi rodna brat in sestra. Posvečen je bil za duhovnika. Sv. Romana stari življenjepisci imenujejo »Kristusov junak«, ker je povsem pripadal Bogu.
Sv. Roman se je odločil obiskati kraj mučeništva Tebanske legije, skupine 6600 katoliških vojakov, ki so bili ubiti leta 286, ker niso hoteli pomagati pri izkoreninjenju krščanstva. Med tem potovanjem je sveti menih naletel na dva gobavca in ju čudežno ozdravil. Novice o tem čudežu so se razširile in sv. Roman je postal znan kot »Božji mož«.
Umrl je okoli leta 465 v samostanu La Balme med obiskom svoje sestre redovnice. Tam je njegov grob, na katerega še danes romajo verniki.

Zavetnik
Je zavetnik duševnih bolnikov in utopljencev.

Upodobitve
Upodabljajo ga v meniški obleki z zvoncem v roki in s košaro za kruh na vrvi; okrog pasu ima železno spokorniško verigo. Pogosto ga upodabljajo kot opata z modelom cerkve oziroma samostana v roki.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Albin (Zorko): Borec za družino
2023-03-01
Družina ni šele v našem stoletju izpostavljena najrazličnejšim nemoralnostim.
Dokaz za to je sv. škof Albin (Zorko), ki se je moral že v 6. stoletju boriti za vrnitev in ohranitev morale v zakonu in družini.

Iz življenja …
Sv. Albin se je rodil okoli leta 469 v plemiški družini v mestu Vannes v današnji Franciji. Svoje življenje je nameraval posvetiti meništvu; leta 504 je postal celo opat samostana v Tehilaku, ki ga je vodil skoraj četrt stoletja, potem pa postal škof v mestu Angers v Franciji.

Novi položaj je od njega zahteval novo, večjo nalogo. Podobno kot Janez Krstnik je z vso odločnostjo grajal polovičarstvo in zanikrnost v verskem življenju ter se trudil v škofiji vzpostaviti red. Še zlasti je nasprotoval takrat zelo razširjeni »incestni« poroki med plemiči. Svoj glas proti takim zakonskim zvezam, ko so se poročali ljudje v tesnem sorodstvenem odnosu, je dvignil tudi na pokrajinskih zborih leta 538 in 541 v Orleansu, tako da je prišel v konflikt celo z nekaterimi škofi. Številni plemiči so mu, nemočni pred njegovo energičnostjo in odločnostjo, celo zagrozili s smrtjo. Sv. Albin se seveda ni pustil omajati, kajti nova ljudstva so takrat sprejemala krščanstvo, njihovi plemiči pa se niso zlahka odrekali starim, ne preveč moralnim navadam v zvezi s poroko in družinskim življenjem.
Sv. Albin je umrl leta 550 v Angersu. Že šest let pozneje je bila tu zgrajena cerkev njemu v čast, s kripto z njegovimi posmrtni ostanki.

Zavetnik
V srednjem veku je bil eden izmed bolj priljubljenih svetnikov. Je priprošnjik ob otroških boleznih.

Upodobitve
Umetniki sv. Albina najpogosteje upodabljajo kot škofa, ki vrača slepemu vid. Z znamenjem križa in molitvijo je namreč ozdravil veliko slepih.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Neža Praška: V pisnem stiku s sveto Klaro
2023-03-02
Sv. Neža Praška je vse svoje življenje je posvetila revnim in bolnikom.

Iz življenja …
Sv. Neža Praška se je rodila v Rogu leta 1211, kot najmlajša hči kralja Otokarja I. Ker se je rodila 20. januarja na predvečer godu znane rimske mučenke sv. Neže, so ji dali ime Neža.
Vzgojena je bila pri redovnicah, kar ji je pomagalo pri rasti njenega verskega življenja.

Imela je več ponudb, da se poroči s kraljevimi ljudmi, a je vse zavrnila. Navdušila se je za življenjski slog sv. Frančiška Asiškega in sv. Klare ter dala zgraditi samostan, v katerega je tudi sama vstopila kot klarisa pri petindvajsetih letih in ga vodila. Dopisovala se je s sv. Klaro, a so se ohranila le štiri Klarina pisma, nobeno pa od sv. Neže.
Umrla je leta 1282 v sluhu svetosti.
Sv. papež Janez Pavel II. je sv. Nežo Praško leta 1989 razglasil za sveto. Poudaril je predvsem njeno ponižnost in prostovoljno uboštvo. Vse svoje življenje je posvetila revnim in bolnikom.

Upodobitve
Umetniki jo najpogosteje upodabljajo kot opatinjo s krono, kako neguje bolnike.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Kunigunda: Z možem imela ljubeči zakon
2023-03-03
Danes je praznik sv. Kunigunde, cesarice in zveste žene nemškega cesarja sv. Henrika II., ki je tudi svetnik.
Sveti zakonski par je živel zgledno krščansko življenje in modro vodil svoje ljudstvo.
Njuna zakonska ljubezen je bila velika, a žal ni bila okronana z rojstvom otroka, zato se je Henrik odločil, da izroči dediščino Kristusu in njegovi Cerkvi.

Iz življenja …
Sv. Kunigunda Luksemburška se je rodila okoli leta 975 v Luksemburgu v številni in pobožni družini grofa Siegfrieda, ustanovitelja Luksemburga.
Želela je vstopiti v samostan in svoje življenje posvetiti Najvišjemu, a se je na željo svojih staršev poročila z bavarskim vojvodom Henrikom, poznejšim nemškim cesarjem.

Leta 1014 je v Rimu skupaj s Henrikom prejela cesarsko krono iz rok papeža Benedikta VII.. Modra in izobražena žena je svojega moža spremljala na njegovih potovanjih in mu svetovala pri pomembnih zadevah. Še zlasti je podpirala moževa dela v korist Kristusove Cerkve, ubogih in prizadetih. Ustanavljala je samostane, gradila cerkve in podpirala duhovnike. Zavzemala se je za reveže, pomaga po bolnišnicah in sirotišnicah.
Sv. Kunigunda je vladala leto po Henrikovi smrti, leta 1025, dokler ni bil izvoljen njegov naslednik, nato pa se je umaknila v benediktinski samostan v Kaufungenu, ki ga je sama ustanovila. Slekla je sijajno cesarsko obleko in se oblekla v redovno, ter se odpovedala vsem časten in privilegijem. Tu je petnajst let živela skromno in ponižno, v molitvi, premišljevanju in dobrih delih.
Umrla je 3. marca 1040. Pokopali so jo zraven njenega moža v bamberški stolnici, kjer imata veličasten nagrobni spomenik. Kunigundo in Henrika je za svetnika razglasil papež Inocenc III., leta 1200.

Zavetnica
Sv. Kunigunda je zavetnica Luksemburga in škofije Bamberg; nosečnic, bolnih otrok.

Upodobitve
Najpogosteje jo upodabljajo v cesarskih oblačilih z maketo cerkve (bamberške stolnice) ali kot redovnico s knjigo in lemežem.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je sv. Kunigundi posvečenih 6 cerkva (3 župnijske in 3 podružnične).
Vse tri župnijske cerkve so na teritoriju mariborske nadškofije, in sicer: v župnijah Gornja Sveta Kungota, Spodnja Sveta Kungota, Sv. Kunigunda na Pohorju.
Podružnične cerkve pa so v župnijah Ihan (kraj Tabor v Goričici), Galicija (kraj Šentjungert) in Hajdina (kraj Kungota).

Gradiva:

Sv. Kunigunda (v ang.) – 1:35 min: https://gloria.tv/post/ZdjS71C4qzEm2DfcyqXFGvD6x

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Kazimir: Trinajstletni kralj, zavetnik Poljske
2023-03-04
Trinajstleten je bil izvoljen za ogrskega kralja, a si tega ni želel.

Iz življenja …
Sv. Kazimir se je rodil leta 1458 v Krakovu na Poljskem kot tretji od trinajstih otrok poljsko-litvanskega kralja Kazimirja IV. in kraljice Elizabete, ki ga je vzgajala krščansko.
Kot trinajstletnik je bil izvoljen za ogrskega kralja, a se to ni uresničilo, saj si tega Kazimir ni želel. Leta 1481 je zavrnil poroko s hčerjo cesarja Friderika III. in se odločil za deviškost.
Zaradi svojega pobožnega življenja je užival glas pravega kristjana in svetnika.
Umrl je za jetiko 4. marca 1484; star komaj šestindvajset let.
Njegov grob je v glavnem mestu Litve, v vilinski stolnici.

Zavetnik
Je zavetnik Poljske in Litve, mladine ter malteškega viteškega reda; priporočajo se mu proti kožnim boleznim.

Upodobitve
Umetniki sv. Kazimirja najpogosteje upodabljajo v poljski narodni noši, pogosto s krono in žezlom ter lilijo v roki.

Gradiva:

Pripravila: Brigita R. Perše

Sveti Janez Jožef od Križa: Spal tri ure na dan, videl v srce
2023-03-05
Spal je le po tri ure na dan …

Iz življenja …
Rodil se je v Južni Italiji, blizu Neaplja, na veliki šmaren 1654 v premožni in pobožni družini.
Njegovo krstno ime Karel Kajetan Calorsito. Imel je sedem bratov in sester, od katerih se je kar šest odločilo za redovniški stan.
Šestnajstleten je stopil v red manjših bratov – bosonogih observantov, to je reformirana najstrožja veja frančiškanov, in prevzel redovno ime Janez Jožef od Križa. Posebej goreče je častil Marijo. Spal je le po tri ure na dan in se veliko postil.
Bil je močna duhovna oseba in prevzemal razne odgovorne službe znotraj reda: bil je vzgojitelj novincev, predstojnik in provincialni minister.
Bil je duhovni vodja in svetovalec mnogih uglednih ljudi v svetu in Cerkvi.
Imel je dar napovedovanja prihodnosti, odkrivanja skrivnosti človeškega srca, naredil je veliko čudežev.
Umrl je 5. marca 1734 v samostanu v Neaplju, kjer je še danes pokopan.
Leta 1839 je bil razglašen za svetnika skupaj z Alfonzom Marijo Ligvorijem.

Zavetnik
Ker je sv. Janez Jožef od Križa umrl zaradi možganske kapi je postal priprošnjik pred to boleznijo.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo v frančiškanski obleki. Pogosto drži v rokah dete Jezusa pred Marijo ali pa moli pred križem v svoji celici.

Gradiva:

Sv. Janez Jožef od Križa (v hr.) – 2:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=1TdB1sPeNrY

Sv. Janez Jožef od Križa (v ang.) – 2:09 min: https://gloria.tv/post/3QbshjMp4yfp2v6VKkkJTxTNw

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Koleta: Tri leta zazidana
2023-03-06
Klariso sv. Koleto še danes slavijo kot obnoviteljico duha sv. Frančiška in sv. Klare Asiške na francoskem jezikovnem področju.

Iz življenja …
Sv. Koleta Boylet, katere ime je kratica od Nikoleta, se je rodila 13. januarja 1381 v francoskem mestu Corbie.
Že kot štiriletna deklica je redno po eno uro na dan preživela v molitvi in bila rada pred tabernakljem v cerkvi. Bila je intelektualno nadarjena in globoko verna. Z devetimi leti je proučevala pravila sv. Frančiška Asiškega in živela po njih.

Ko so ji starši umrli, se je odločila za redovno življenje. Najprej je poskusila pri tretjerednicah. Tri leta je živela trdo življenje, zaprta v hišici, zgrajeni pri cerkvi. Zlasti je negovala evangelijsko uboštvo.
V času obnove frančiškanov, ki sta jo vodila sv. Bernardin Sienski in sv. Janez Kapistran, je začutila klic h klarisam, a je bila razočarana, ko je videla, da redovnice ne žive v duhu sv. Klare Asiške. Leta 1406 je začela obnovo klaris po prvotnem Pravilu sv. Klare. Obnovila je sedemdeset samostanov klaris in nekaj samostanov manjših bratov.
Umrla je 6. marca v Gentu v Belgiji, kjer se njene relikvije hranijo v cerkvi sester klaris.
Še danes jo slavijo kot obnoviteljico duha sv. Frančiška in sv. Klare Asiške na francoskem jezikovnem področju.

Zavetnica
Sv. Koleta je zavetnica klaris, dekel; k njej se zatekajo pri neplodnosti in za srečen porod …

Upodabljanje
Upodabljajo jo s škrjančkom in jagnjetom, ker naj bi jo ti dve živali stalno spremljali. Včasih je upodobljena skupaj s sv. Klaro.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sv. Perpetua in Felicita: Slednja rodila v ječi
2023-03-07
Sv. Perpetua in Felicita sta mučenki iz Kartagine v 3. stoletju. Njuni imeni sta v rimskem kanonu.

Iz življenja …

Sv. Perpetua je bila plemiškega rodu in zelo izobražena, sv. Felicita pa njena poročena sužnja.
Rimski cesar je bil tedaj Spetimij, ki je vodil eno od najbolj nasilnih preganjanj nad kristjani. Ko so odkrili, da sta Perpetua in Felicita kristjanke, so ju zaprli z več drugimi kristjani. V ujetništvu je sv. Felicita rodila hčer.
7. marca 203 je cesar priredil predstavo z zvermi, za rojstni dan svojega sina, med katero so ubijali kristjane. Skupaj s sojetniki sta bili vrženi divjemu govedu, da bi ju nabodli. Ker sta kljub hudim poškodbam preživeli, so ju potem obglavili.
V Acta martyrium je njuno mučeništvo zapisano na zelo ganljiv in pretresljiv način. Verjetno ga je sestavil Tertulijan, znan krščanski pisec iz zgodnjih časov.

Zavetnica
Sv. Felicita je zavetnica nosečnic, porodnic, poročenih žena.

Upodobitve
Najpogosteje ju upodabljajo, kako se poslavljata druga od druge. Včasih imata ob sebi tudi divjo kravo, sv. Perpetua pa drži v naročju dojenčka.

Gradiva:

Sv. Perpetua in Felicita (v it.) – 4:29 min: https://www.youtube.com/watch?v=zg93Y3KfRAo

Sv. Perpetua in Felicita (v ang.) – 3:12 min: https://www.youtube.com/watch?v=bPt5ioSXxK4

Sv. Perpetua in Felicita (v hr.) – 2:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=WS5xdZH3PQg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez od Boga: Zavetnik bolnikov
2023-03-08
Vsaka zgodba o »izgubljenem sinu« nima istega konca.

Iz življenja …
Sv. Janez od Boga se je rodil 8. marca 1495 v majhnem portugalskem mestu Montemor o Novo. Pri osmih letih je pobegnil od doma v sosednjo Španijo in se tam zaposlil kot čuvaj goveda. Nato je krave zamenjal s konji in odšel k vojakom. Prejezdil je vso Francijo in prišel do Madžarske, kjer pa je komaj ostal pri življenju. To ga je odvrnilo od vojske, notranji glas, ki ga je ves čas klical domov, pa je postajal vse glasnejši.
Ko se je vrnil domov, ga oče in mati nista pozdravila z odprtimi rokami. Mati je namreč med tem časom od žalosti za sinom umrla, oče pa je kmalu nato odšel k frančiškanom za brata laika. Janez od Boga se je tedaj odločil, da se bo z dejanji ljubezni in usmiljenja do bližnjega odkupil za vso svojo nepremišljeno mladost.
Neposredni začetek njegovega novega življenja je bil spet »janezovsko« pustolovski. Bolnišnica v Granadi je zagorela. Medtem ko so ljudje le opazovali, se je Janez pogumno zagnal v ogenj in začel reševati na hrbtu nepremične bolnike. Mnoge je rešil in postal »junak dneva«. To je razumel kot »Božji prst«, ki mu je pokazal področje njegovega dela: bolniki, najbolj šibki. Tedaj je Janez ustanovil svojo prvo bolnišnico s približno štiridesetimi posteljami, v kateri so našli zatočišče najtežji bolniki, zapuščeni od vseh. Dvanajst let je pazil in skrbel za trpeče, zvest svojemu načelo, da je »ena duša vredna več, kot vsi zakladi tega sveta.« Mnogi so ga začeli posnemati in tako je nastal red usmiljenih bratov.
Janez je umrl na svoj 55. rojstni dan v Granadi v Španiji, in sicer zaradi prehlada, ker je junaško reševal fanta iz ledene reke.

Zavetnik
Je zavetnik bolnišnic, bolnikov in bolniškega osebja. Je tudi priprošnjik zoper alkoholizem.

Upodobitve
Najpogosteje ga upodabljajo, kako nosi bolnike.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Frančiška Rimska: Zavetnica motoristov ...
2023-03-09, 2023-03-12
Sv. Frančiška Rimska, žena, mati, ustanoviteljica, je bila velika mistikinja.
Med drugim je tudi zavetnica avtomobilistov, motoristov … Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Frančiška Rimska se je rodila 1384 v rimski plemiški družini. Kljub temu, da je želela postati redovnica, je njen oče zahteval, da se je zelo mlada poročila s plemičem. Rodila mu je šest otrok, od katerih so preživeli le trije.
Po moževi smrti se je posvetila karitativnemu delovanju. Znana je bila kot dobrotnica, negovalka bolnih ter celo kot čudodelka. Negovala je bolne, prala perilo in nagrajevala tiste, ki so ji pomagali. Ko je leta 1421 v Rimu izbruhnila kuga in so se vsi razbežali, je sv. Frančiška ostala ter pomagala bolnikom, kakor tudi pri pokopavanju mrtvih. Živela je strogo spokorniško življenje.
Bila je velika mistikinja, saj je ohranjenih skoraj 100 njenih mističnih videnj, ki jih je sama narekovala.
Vsa izčrpana je zadnje leto svojega življenja preživela v samostanu benediktink, kjer je umrla 9. marca 1440.

Zavetnica
Je zavetnica žena in avtomobilistov, motoristov …, ker ji je po legendi svetil angel, ko se je ponoči pomikala po ulicah in pomagala bolnim in revnim. Je priprošnjica proti kugi in smrti otrok.

Upodobitve
Upodabljajo jo v benediktinski obleki z angelom, pogosto tudi klečečo pred monštranco.

Gradiva:

Sv. Frančiška Rimska – odlomek iz FILMA (v it.) – 2:07 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Štirideset mučencev: Žene "pocrkljajte" svoje može
2023-03-10
Dva dni po dnevu žena praznujejo možje praznik mučenikov. Ponekod jim simbolno izročijo suhe češplje, trnje in klobaso … To je le še bled običaj. Kaj pa je v njegovem ozadju?

Štirideset mučencev
O štiridesetih mučencih so pogosto pridigali veliki cerkveni pridigarji, med njimi sv. Bazilij Veliki.

V času cesarja Licinija (308–324) je bilo zajetih štirideset vojakov, od katerih so zahtevali, da se odrečejo svoji krščanski veri. Ker se ji niso želeli odreči, so jih nage vrgli v zmrznjeno vodo. Ob ledenem kopališču pa je bilo pripravljeno tudi vabljivo toplo za tiste, ki bi se pred smrtjo spreobrnili. Premislil si je le eden izmed njim in skočil v toplo vodo, a je zaradi nenadnega temperaturnega šoka vseeno umrl. Stražar, ki je opazoval neznosno mučenje vojakov, se je sam priznal za kristjana, odvrgel svoja oblačila in skočil k pogumnim vojakom v zmrzujočo vodo; tako je bilo s stražarjem vred mučencev štirideset.
Umrli so 9. marca 320 ob kopališču mesta Sebasta v Armeniji (v današnji Turčiji). Naslednji dan, 10. marca, so njihova trupla zažgali, ker so se bali, da bi se njihove relikvije raznesle med kristjane. Preganjalci so se bali celo mrtvih, zato so želeli uničiti vsak spomin nanje.

V spodbudo …
Aramenski mučenci so zgled pravih in pokončnih moških. S svojim pogumnim dejanjem opominjajo, naj bodo moški pripravljeni vsak dan umreti sebi in se darovati za dobro svojih družin … In to iz notranje moči in ljubezni, ki jo vsakodnevno črpajo v Bogu.
Dobro bi bilo, da vsaj ta dan žene pocrkljajo svoje može s kakšnim slastnim kosilom ali kakšno drugo vrsto razvajanja.

Gradiva:

Iz FILMA o 40 mučencih (v ang.) – 2:17 min

40 pogumnih Gospodovih vojakov – OB GLASBI (v ang.) – 6:36 min

40 mučencev iz Sebaste (v hr.) – 2:03 min

Foto: Pixabay
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Sofronij: Končal tristoletno versko razpravo
2023-03-11
Z njegovo pomočjo se je končala več kot 300-letna verska razprava in razna krivoverstva o učlovečenem Bogu.

Iz življenja …
Sv. Sofronij Jeruzalemski se je rodil okoli leta 560 v Damasku v Siriji v verni družini, ki mu je omogočila dobro izobrazbo. Po duhovniškem posvečenju je bil opat v Teodozijevem samostanu blizu Jeruzalema.
Iz samostana se je oglašal, ko je s svojim temeljitim znanjem branil pravi nauk. V njegovem času so se prepirali o tem, kako sta se v Kristusu združili božja in človeška narava.
Leta 634 je prevzel službo jeruzalemskega patriarha, zato se je še posebej čutil dolžan braniti čisto versko resnico. Tedaj so v Palestino začeli vdirati muslimanski Arabci in obkolili Jeruzalem. Mesto se je moralo vdati, on pa je to prenesel s svetniškim dostojanstvom. Kalif Omar je osebno prišel k njemu v Jeruzalem, da se dogovorita o predaji in pravicah kristjanov. Na njegovo prošnjo je kalif kristjanom dovolil živeti po svoji veri in opravljati pobožnosti po cerkvah.
Kljub temu je Sofronija oskrunitev svetih krajev in gradnja mošeje na tempeljskem prostoru tako prizadela, da je v Jeruzalemu 11. marca leta 638 od žalosti umrl.

Sveta Evfrazija: Ozdravljala obsedene
2023-03-13
Sv. Evfrazija je današnjemu človeku duhovno precej blizu, čeprav mu je časovno sicer zelo oddaljena.
Zakaj?

Iz življenja …

Sv. Evfrazija iz Nikomedije se je rodila okoli leta 380 v Carigradu v družini, ki je bila v sorodu s cesarjem Teodozijem. Ker je njen oče, senator kmalu umrl, jo je mati dala v varstvo cesarju. Ta jo je že kot petletno deklico obljubil za bodočo ženo nekemu mladeniču senatorjevega rodu. Ko pa je cesarjeva žena začela Evfrazijino mlado mati nagovarjati, naj se ponovno poroči s kakšnim odličnikom, se je ta odločila zapustiti prestolnico.
Skupaj z Evfrazijo se je preselila v Egipt. Tu sta imeli v posesti velika posestva; obiskovali sta velike samostane in cerkve. Sv. Evfrazija je ob enem od obiskov začutila redovni poklic in postala redovnica. Kmalu je osvojila srca tamkajšnjih redovnic s preprostostjo, ponižnostjo in molitvijo. Sprejela je strogo asketsko življenje, prežeto z molitvijo in postom, opravljala je običajna hišna dela …
Njena mati je kmalu umrla in ji zapustila veliko bogastvo. Sv. Evfrazija je ostala v samostanu, mlademu senatorju, kateremu so jo kot deklico obljubili za ženo, pa sporočila, da je Kristusova zaročenka, kateremu želi ostati zvesta. Svoje veliko bogastvo je velikodušno razdala.
Imela je tudi dar ozdravljanja bolnikov in obsedencev.
Utrujena od posta, molitve in fizičnega dela je umrla leta 410, stara trideset let.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Matilda: Idealna krščanska vladarica
2023-03-14
Beseda Matilda je le pri nas sinonim za smrt, ne da bi bilo znano odkod izhaja ta povezava.
Čeprav so še danes ženske v politiki redke, sv. Matilda dokazuje, kako so bile pred več kot tisoč leti žene dejavne v samem vrhu oblasti.

Iz življenja …
Matilda je bila rojena okoli leta 895 v Engernu na Saškem v Nemčiji. Starši so jo še kot malo deklico zaupali samostanu, katerega opatinja je bila njena babica. Tu se je veliko naučila, tudi latinski jezik. Za lepo in bistro dekle je slišal vojvoda Henrik, ki jo je prišel zaprosit za roko. Poročila sta se in se zelo ljubila. Matilda je rodila pet otrok in postala kraljica, mati cele Saške! Ko je bil mož na vojaških pohodih je spretno vodila celotno kraljestvo. Tudi sicer je bila svojemu možu najboljša svetovalka; skupaj pa sta dala zgraditi številne cerkve, samostane, bolnišnice.
Po moževi smrti jo je kmalu »udarila« še smrt sina Henrika, a sveta žena je vse to potrpežljivo prenašala. Poleg svojih že odraslih otrok je postala mati tudi mnogim revnim in romarjem, katerim je nudila gostoljubje; da sta ji lastna sinova očitala, da pretirava v darežljivosti. In tiho je vse to prenašala, dokler sinova sama nista ugotovila, kako krivična sta do nje. Brez Matildinih nasvetov ni mogel tudi novi vladar, njen najstarejši sin Oton.
Sv. Matilda je umrla leta 968, pokopana je poleg svojega moža v Quendlinburgu v Nemčiji.

Upodabljanje
Umetniki jo upodabljajo kot vladarico. V eni roki drži cerkev, v drugi pa posodo, iz katere deli miloščino.

Zavetnica
Sv. Matilda je zavetnica kraljic, vdov, številnih družin, po krivem obtoženih ljudi; priporočajo se ji zoper smrt otrok. Kot idealna krščanska vladarica je še posebej cenjena v nemških škofijah Paderborn, Fulda in München.

Gradivo:

Sv. Matilda (v ang.) – 2:20 min: https://www.youtube.com/watch?v=w9iqhwrfpc0

Sv. Matilda Saška (v hr.) – 2:14 min: https://www.youtube.com/watch?v=lKUTGOTk70s

Sv. Matilda (v nem.) – 1:36 min: https://www.youtube.com/watch?v=eqtGnm3aWLs

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Longin: Jezusu prebodel stran pa svetnik?
2023-03-15
Rimskega vojaka, ki je Jezusu na križu s sulico prebodel stran (Jn 19,34), so v srednjem veku poimenovali sv. Longin. Po krščanskem izročilu se je tedaj, ko je njegove bolne oči ozdravila Kristusova kri, spreobrnil in postal kristjan.
Evangelist Matej ga imenuje stotnik (Mt 27,54), ki je stražil Jezusa razpetega na križu, ko se je zemlja stresla … On je pod križem izjavil, da je bil Jezus resnično Božji Sin.
Po krščanskem izročilu je Longin sprejel krščansko vero in postal škof v Kapadokiji.

Gradivo:

Sv. Longin, rabelj, spreobrnjenec in mučenec (v ang.) – 4:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=kAqeSXxqxaA

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Herbert: Zavetnik proti suši
2023-03-16
Škof sv. Herbert je bil pobudnik izdaje več bogoslužnih knjig.

Iz življenja …
Sv. Herbert se je rodil okoli leta 970 v Wormsu v Nemčiji v plemiški družini.
Bil je sposoben in izobražen mladenič, zato ga je cesar Oton III. imenoval za svojega kanclerja. Mašniško posvečenje je prejel leta 995. Cesarja je spremljal na vseh njegovih poteh. Ko je prejel škofovsko posvečenje je bil krajši čas v Würzburgu, potem pa je leta 997 postal nadškof v Kölnu. Po smrti cesarja Otona III. je imel težave z novim cesarjem Henrikom II, a so se stvari razrešile. Potem ko se je odrekel službe kanclerja, se je ves posvetil pastoralnemu delu v svoji nadškofiji.
Znal je navduševati s svojo zvestobo in otroško pobožnostjo. Vernike je spodbujal h krščanskemu življenju in pri tem dajal zgled s svojo spokornostjo, molitvijo in dobrodelnostjo.
Bil je pobudnik izdaje več bogoslužnih knjig.
Umrl je 16. marca leta 1021 v Kölnu. Papež Gregorij IX. ga je že leta 1227 razglasil za svetnika.

Zavetnik
Sv. Herbert je zavetnik proti suši.

Upodabljanje
Umetniki ga upodabljajo kot škofa, ki se pogosto obrača k nebu s prošnjo za dež.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
