Sveta Zofija: Zakaj »mokra«?
2027-05-15
Danes je dan »mokre Zofke«. Ljudska modrost pravi, da če Zofka zemlje ne poškorpi, vreme poleti prida ni.
Gre za svetnico, ki goduje danes, bila pa je krščanska mučenka v Rimu.

Iz življenja …
O sv. Zofiji, svetnici iz prve krščanske dobe, ni zanesljivih podatkov, tako da se lahko opiramo le na izročila.
Obstajata dve različni izročili o sv. Zofiji.
Po enem izročilu je bila Zofija mlada Rimljanka, devica, ki je pretrpela mučeništvo v času Dioklecianovega preganjanja kristjanov okoli leta 304. Del njenih relikvij je v cerkvi sv. Martina v Rimu. Strasbourški škof Remigius je leta 778 relikvije te sv. Zofije prenesel v alzaški ženski samostan Eschau.

Po drugem izročilu pa je bila sv. Zofija vdova iz Milana, ki je bila 15. maja leta 130 obglavljena skupaj s svojimi tremi hčerami Fides, Spes in Karitas (Vera, Upanje in Ljubezen, prim. 1 Kor 13, 13).

Zavetnica
Zofija, je, kot njeno grško ime »sofia« pove, simbol modrosti.
Zofka v koledarju sledi ledenim trem možem. Ljudski jeziki ji radi pravijo »hladna, mokra oz. polulana Zofka«.Druga Zofka je zavetnica vdov. Imena njenih hčerk so zelo popularna v Rusiji (Vera, Nadeshda in Lyubov) ter v ZDA (Faith, Hope in Love).

Upodobitve
Medtem, ko o mladi mučenki Zofiji najdemo komaj kakšno upodobitev, so ikone ali druge podobe Zofije skupaj z utelešenimi krščanskimi vrlinami zelo pogoste, še zlasti v vzhodnem krščanskem prostoru. Umetniki jo najpogosteje upodabljajo kot mater treh hčera z mečem, palmo ali knjigo v roki.

Gradiva:

Sv. mučenke Vera, Nada, Ljubezen in mati Zofija (v hr.) – 1:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=op82wIO44rU

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Nepomuk: Mučenec spovedne molčečnosti
2027-05-16
Duhovnik sv. Janez Nepomuk nosi častni naziv »mučenec spovedne molčečnosti«.

Iz življenja …
Janez se je rodil okoli leta 1350 v Pomuku (ta se je kasneje preimenoval v Nepomuk) na Češkem. Ker so ga starši izprosili od Boga, so mu dali ime Janez, podobno kakor sta Zaharija in Elizabeta poimenovala svojega od Boga izprošenega sina. Njegov oče je bil sodnik.
Po duhovniškem posvečenju leta 1380 je Janez v Padovi doktoriral iz kanonskega prava in kmalu po vrnitvi v Prago postal generalni vikar nadškofa Janeza Jenštejna.
V času češkega kralja Vaclava IV. leta 1393 so ga v Pragi prijeli, mučili, nato pa ponoči njegovo truplo vrgli s Karlovega mostu v Vltavo.
O njem obstajajo številne legende, ki kažejo, da je priljubljen svetnik med ljudmi.
Po razširjeni legendi naj bi bil Janez Nepomuk spovednik kraljice Ivane in ker ni hotel razkriti njene skrivnosti ljubosumnemu kralju, ga je ta dal umoriti. Nepomuk je tako stoletja veljal za žrtev spovedne molčečnosti.

Češčenje
Češčenje sv. Janeza Nepomuka se je zelo razširilo od konca 17. stoletja z namenom, da bi po eni strani izpodrinil »narodnega svetnika« Jana Husa, po drugi strani pa za spodbujanje zakramenta sv. spovedi. Za svetnika je bil razglašen leta 1729. Njegovo češčenje se je razširilo zlasti v deželah habsburške monarhije. Kipi Janeza Nepomuka krasijo nešteto mostov.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot duhovnika (s štolo in biretom na glavi) s križem in palmo v roki, s kazalcem na ustnicah in z vencem šestih zvezd okrog glave – te naj bi pokazale, kje v Vltavi leži njegovo truplo, da so ga lahko našli.

Zavetnik
Je zavetnik duhovnikov, spovednikov in spovedne molčečnosti, čolnarjev, mlinarjev; mostov; je priprošnjik proti obrekovanje in proti povodnji. Je zavetnik Češke; drugi zavetnik jezuitskega reda.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Janezu Nepomuku posvečenih sedem cerkva in štiri kapele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Janezu Nepomuku:

ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Nova Oselica (LJ nadškofija)
Nova Oselica

2.
Razkrižje (MS škofija)
Razkrižje

PODRUŽNIČNE CERKVE:

1.
Gornja Polskava (MB nadškofija)
Bukovec

2.
Hrenovice (KP škofija)
Rakulik

3.
Radlje ob Dravi (MB nadškofija)
Št. Janž nad Radljami

4.
Sromlje (CE škofija)
Volčje

KAPELE:

1.
Idrija (KP škofija)
Idrija

2.
Kapela pri Radencih (MS škofija)
Hrastje Mota

3.
Ljutomer (MS škofija)
Mota

4.
Sv. Križ nad Mariborom (MB nadškofija)
Gaj nad Mariborom

5.
Vrhpolje (LJ nadškofija)
Zgornji Tustanj

Gradiva:

Sv. Janez Nepomuk (v hr.): 2:29 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Paskal Bajlon: Zavetnik evharističnih združenj in bratovščin
2027-05-17
Sv. Paskal Bajlon je zavetnik vseh evharističnih združenj in bratovščin.

Iz življenja …
Sv. Paskal se je rodil 16. maja 1540 v Aragoniji v Španiji. Že kot otrok si je pri bogatem kmetu služil kruh kot pastir. Na paši se je naučil brati. Bil je tako zelo pobožen, da so mu ljudje rekli »sveti pastir«.
Želel je postati frančiškan, zato je potrpežljivo čakal na ta trenutek: leta 1546 je vstopil v ta red, kjer je skrbno in predano opravljal službo samostanskega vratarja, zlasti v samostanu v Villa Real pri Valenciji. Preprosti, globoko verni redovnik je bil mistik, večino svojega prostega časa pa je preživel pri češčenju svete evharistije. Posebno je častil Jezusovo mati Marijo in Gospoda v najsvetejšem zakramentu. Njegova ljubezen do Gospoda se je odražala zlasti v njegovi ponižni ljubezni do bližnjega in požrtvovalni prijaznosti. Sam pravi:
»Človek mora imeti do Boga srce ubogljivega otroka, do bližnjega srce ljubeznive matere, do samega sebe pa srce strogega sodnika.«

Umrl je 17. maja 1592. Takoj po njegovi smrti v njegovem zadnjem samostanu v Villa Realu blizu Valencije so se na njegovem grobu zgodili številni čudeži.
Za seboj je zapustil majhno knjižico svojih duhovnih izkušenj. Ta ljudi spodbuja, da si prizadevajo živeti globlje krščansko življenje.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot frančiškanskega brata pri evharističnem češčenju, s pastirsko palico in vrtno lopato, z verigami okoli telesa, oziroma z monštranco in hostijo.

Zavetnik
Paskal je bil kanoniziran leta 1690. Leta 1897 je bil razglašen za zavetnika vseh evharističnih združenj in bratovščin. Je zavetnik pastirjev, kuharjev; tudi žena, zlasti tistih, ki si iščejo ženina.

Gradiva:

Sv. Paskal Bajlon (v ang.) – 1:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=VpMHLiKS6Kw

Sv. Paskal Bajlon (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=slmZP2pC2io

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Feliks Kantališki: Prvi kapucin svetnik - Vesel svetnik :-)
2027-05-18
Sv. Feliks Kantališki, znan tudi kot brat Deogratias, je prvi brat kapucin, ki je bil razglašen za svetnika.

Iz življenja …
Sv. Feliks Kantališki se je rodil leta 1515 v umbrijskem mestecu Cantalice v Italiji. Sprva je opravljal pastirska in hlapčevska dela. Kot pastir je več ur molil pred razpelom, ki ga je vdolbel v drevo. Leta 1543 je nepismen vstopil v kapucinski red za brata. Bil je v različnih samostanih. Nazadnje so ga poslali v Rim.
Štirideset let je vsak dan hodil prosjačiti po mestu za svoje brate in se za vsak dar zahvalil “Deo gratias!” (“Bog ti poplačaj!”) Zato so ga ljudje imenovali samo še brat Deogratias.
Bil je poosebljena preprostost, veseljak, ki je znal rimskim otrokom zapeti tudi pesmi. Beračem je dajal iz vreče in s svojimi šaljivimi domislicami mnogim Rimljanom privabil nasmeh na obraz. Odlikovala ga je frančiškanska preprostost in »popolno veselje« sv. Frančiška.
Prijateljeval je s sv. Karlom Boromejskim in sv. Filipom Nerijem, spoštovali so ga ljudje višjega položaja, ki so ga prosili za nasvet. Feliks je imel dar prerokovanja in je napovedal dve papeževi izvolitvi. Prav tako je ozdravljal bolne in obujal mrtve otroke v življenje.
Umrl je 18. maja 1587 v Rimu.

Upodobitve
Sv. Feliksa umetniki najpogosteje upodabljajo z detetom Jezusom v naročju, z beraško malho in rožnim vencem, včasih z napisom »Deo Gratias«.

Zavetnik
Je zavetnik kapucinskih bratov, mater in otrok.

Gradiva:

Sv. Feliks Kantališki (v ang.) – 5:45 min: https://www.youtube.com/watch?v=fzvpiyAsHTo

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Celestin Peter V.: Puščavnik, odstopil s svetega sedeža
2027-05-19
Sv. Celestin Peter V. (Peter Moronski) je bil najprej puščavnik. Njegova izvolitev za papeža je bila presenečenje.
Je zadnji papež, ki je pred papežem Benediktom XVI. odstopil s svetega sedeža.

Iz življenja …
Sv. Celestin, papež je bil naprej puščavnik, ki je živel pod imenom Peter Moronski. V bližnji gori Maiella je zasnoval večjo eremitsko naselbino, in pridruževali so se mu novi in novi učenci. Živeli so na temelju benediktinskih pravil. Kmalu je zaslovel kot sposoben duhovni voditelj s številnimi krepostmi.
V Cerkvi je užival ugled, zato so ga kardinali izbrali za papeža, saj se niso mogli dogovoriti o kandidatih iz svojih vrst. A papež Celestin V. je hitro spoznal, da papeška služba ni zanj, in je odstopil od nje ter se vrnil v svojo puščavo.
Umrl 19. maja 1296 je v sluhu svetosti. Pokopan je v La Aquili, kjer so mu pozneje postavili lepo baročno cerkev.

Gradiva:

Papež sv. Celestin V. (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=UCM6N0ldfT0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Bernardin Sienski: Častilec Imena Jezusovega
2027-05-20
Sv. Bernardin Sienski je ljudski pridigar 15. stoletja, ki je trikrat odklonil ponujeno škofovsko čas.
Vplival je tudi na svetost drugih. Njegov učenec je bil npr. sv. Janez Kapistran.

Iz življenja …
Sv. Bernardin se je rodil leta 1380 blizu Siene kot Bernardino de Albizeschi. Po smrti staršev je živel pri pobožni teti in študiral pravo na sienski univerzi. Ko je izbruhnila kuga, je nesebično pomagal bolnim in umirajočim in razdelil svoje premoženje revnim. K frančiškanom se je pridružil leta 1402 leta in leto kasneje prejel mašniško posvečenje.
Kmalu je postal priljubljen ljudski pridigar. Po zgledu sv. Frančišeka Asiškega je oznanjal ljubezen, pokoro in mir. Vplival je tudi na svetost drugih. Njegov učenec je bil npr. sv. Janez Kapistran.
Bernardin je posebno častil Ime Jezusovo, zato je z njegovim simbolom okrasil številne cerkve, javne stavbe in običajne hiše. Zaradi te pobožnosti (IHS) je imel tudi probleme. Na koncu so mu ponudili škofovska mesta v Sieni, Ferrari in v Urbinu. Bernardin se je zahvalil za izkazano čast, a želel je ostati običajni redovnik. »Običajen«? Pisal je dogmatične spise.
Umrl je 20. maja 1444, papež Nikolaj V. pa ga je samo šest let kasneje razglasil za svetega. Kajti vsi so že vedeli, da je svet.
Sv. Ignacij Lojolski je le okrog sto let po njegovi smrti izbral znak IHS, Bernardinov »grb«, za simbol jezuitskega reda.

Zavetnik
Sv. Bernardin je priprošnjik v različnih boleznih.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot manjšega brata asketsko koščenega obraza. Pogosto so ob njem upodobljene tudi škofovske mitre, ki jih je zavrnil.

Gradiva:

Sv. Bernardin Sienski (v hr.) – 3:03 min: https://www.youtube.com/watch?v=pvqxZSqk7Oc

Sv. Bernardin Sienski (v ang.) – 1:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=DG_-KCeJTrg

Življenje sv. Bernardina iz Siene (v it.) – 8:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=Ob57B-53WlY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Evgen Mazenod: Zavetnik neurejenih družin
2027-05-21
Sv. papež Janez Pavel II. je 3. decembra 1995 Evgena Mazenoda, škofa in ustanovitelja misijonske kongregacije oblatov brezmadežne Device Marije, razglasil za svetega. Ta kongregacija danes šteje preko 8.000 članov.

Iz življenja …

Sv. Evgen Karel Jožef Mazenod se je rodil leta 1782 v Aix-en-Provence v Franciji v plemiški družini. Njegovo otroštvo je bilo zaradi prepirov in nerazumevanja v družini zelo burno, in kar je na koncu pripeljalo do ločitve staršev. Ker so bili plemiškega stanu, so se morali pred začetkom francoske revolucije izseliti v Italijo.
Evgen se je v Francijo vrnil leta 1802. Po krajši verski krizi je v Parizu vstopil v bogoslovno semenišče. Bil je velik častilec Matere Božje in zgledni teolog. Duhovniško posvečenje je prejel leta 1811. Ker je rad pomagal najnižjim v družbi, si je prislužil “upor” aristokracije. Od leta 1823 je služboval na škofiji Marseille, in sicer sprva kot generalni vikar, štiri leta kasneje pa kot škof.
Veliko pristaniško mesto Marseille je tedaj hitro raslo, in zaradi česar je moral v svoji škofiji ustanavljati nove župnije, graditi nove cerkve (tudi katedralo), obnavljati stare cerkve … Z duhovniki je bil zelo povezan. Poskrbel je za številne karitativne ustanove, za preganjane duhovnike, katehezo mladih, duhovne poklice … O njegovem delu v Marseillu je Timon David zapisal, da je v 37 letih upravljanja škofije, sprva kot generalni vikar in kasneje kot škof, opravil toliko dela, za katera bi normalno potrebovali petnajst stoletij.
Ne le v svoji škofiji, ampak tudi v splošni Cerkvi, je sv. Evgen naredil veliko dobrega z ustanovitvijo kongregacije oblatov brezmadežne Device Marije (laikov in duhovnikov), ki se je posvetila misijonarjenju med ubogimi. Papež Pij XI. je te oblate imenoval »specialisti za težke misije«, kajti ti misijonarji so bili raztreseni po skrajnem ameriškem severu in neskončnih prostranstvih otokov na Tihem oceanu.
Sv. Evgen je umrl 21. maja 1861.

Zavetnik
Sv. Evgen je zavetnik neurejenih oz. težavnih družin, ker sam izhaja iz družine, kjer so bili doma prepiri in nerazumevanje.

Gradiva:

Življenjepis sv. Evgena Mazenoda (v ang.): https://www.omiworld.org/our-charism/founder/biography/

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Marjeta Kasijska: Priprošnjica v brezupnih zadevah
2027-05-22
Sv. Marjeta Kasijska je ena izmed najbolj češčenih svetnikov v Italiji. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Marjeta Kasijska se je rodila okoli leta 1380 v vasici Rocca Porena v Umbriji v Italiji starejšim staršem. Ime ji je bilo Marjeta, a klicali so jo Rita.

Čeprav jo je pritegovalo samostansko življenje, se je pri šestnajstih letih na željo svojih staršev poročila z bogatim možem, s katerim je imela dva sinova – dvojčka. Z možem, ki je bil nagle jeze in nasilen, je preživela osemnajst let. Ko se je počasi začel spreobračati, je bil umorjen. Marjeta je morilcem odpustila, sinova pa sta se zaklela, da bosta očeta maščevala, t. im. »krvna osveta«. Tako je Marjeta kmalu izgubila tudi svoja sinova in ostala sama.
Tedaj se je zopet prebudila njena mladostna želja in vstopila je v samostan avguštink v mestu Cascia. Svoj redovni poklic je živela zelo vzorno, a je tudi veliko trpela. V samostanu je opravljala službo bolniške negovalke, vse dokler ni bila tudi sama prikovana na posteljo. Strogo se je pokorila, postila, bičala. Štiriinštirideset let je živela zelo intenzivno življenje v molitvi, pokorščini in uboštvu, na koncu katerega je v zamaknjenju prejela rano trnjeve krone. Od Jezusove trnove krone se je namreč odtrgal trn in se ji zapičil v čelo.
Ko je ležala na smrtni postelji, je sredi zime prosila sestrično, naj ji iz vrta njenih staršev prinese vrtnico. Ta je na vrtu res našla cvetoč grm vrtnic.
Umrla je 22. maja 1447 v Cascii.

Bog je po njej delal čudeže in Božje ljudstvo jo je zelo častilo. Sestre avguštinke so njej v čast postavile svetišče, v katero tudi danes romajo mnogi pobožni ljudje, zlasti trpeči. Moderna Cerkev v Cascii z njenim nestrohnjenim telesom je zelo priljubljen romarski kraj, saj je sv. Marjeta Kasijska poleg sv. Antona Padovanskega in sv. patra Pija ena izmed najbolj češčenih svetnikov v Italiji. 22. maja se v Italiji z blagoslavljanjem t. i. »Ritinih vrtnic« spominjajo te pomočnice v brezupnih zadevah.

Upodobitev
Umetniki jo upodabljajo v redovni obleki, klečečo pred Križanim, kako z njegove trnove krone pada bodica na njeno čelo in jo rani. Včasih jo upodabljajo tudi s čudežno vrtnico, s križem ali palmovo vejico v roki.

Zavetnica
Sv. Marjeta je zavetnica bolniških negovalk, vdov, starševstva; k njej se zatekajo v brezupnih zadevah, ob težavah pri izpitih, ob okužbah.

Gradiva:

Življenje sv. Marjete Kasijske (v ang.) – 6:47 min: https://www.youtube.com/watch?v=-wHHDcPh7qU

Zgodba za OTROKE o sv. Marjeti Kasijski (v ang.) – 13:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=ChtXbYVdgL4

Foto: zajem zaslona iz filma
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Deziderij: Goreč škof, umorjen zaradi ženske
2027-05-23
Sv. Deziderij je bil goreč in dober škof …

Sv. Deziderij (franc. Didies) se je rodil okoli leta 556 v mestu Autun v Burgundiji (v današnji Franciji). Živel je na Dunaju (južno od Lyona), kjer so ga leta 594 izvolili za nadškofa.
Goreč škof je želel izboljšati disciplino med duhovniki, vendar je bilo precej takih, ki tega niso želeli. Pritožili so se papežu. Papež je svetega škofa sprva opominjal, a ko je izvedel, da je ta po krivem obtožen, ga je pooblastil, da se loti obnove tudi drugih škofij. Ohranjena so tri pisma papeža sv. Gregorja Velikega, ki jih je napisal Dezideriju.
Ker je Deziderij padel v nemilost pri kraljici Brunhildi, potem ko ji je očital zakonolomstva in umore, se je njegovo življenje kmalu končalo. Zgodovinarji te kraljice ne imenujejo zaman »najslabša ženska svojega časa«. Leta 611 je plačala morilce, da so svetega nadškofa kamenjali pri cerkvenih vratih.
Pokopan je v cerkvi sv. Petra in Pavla na Dunaju.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik Marije Pomočnice: Pomočnica v vseh življenjskih težavah
2027-05-24
Cerkev, še zlasti pa Salezijanska družba, danes obhaja slovesen praznik Marije Pomočnice kristjanov.
Ona je naša nebeška Mati, ki nas vodi k Bogu; je pomočnica v vseh življenjskih težavah.

Sv. Janez Zlatousti jo je leta 345 prvi poklical s tem nazivom.
Na uvedbo praznika Marije Pomočnice kristjanov sta vplivala predvsem dva zgodovinska dogodka.
Pod papežem Pijem V. je 7. oktobra 1571 v bitki pri Lepantu manj številčna krščanska vojska premagala Turke. Po tej bitki je bil v litanije dodan naziv »Pomočnica kristjanov«, v cerkveni koledar pa uveden praznik Marije Zmagovalke oz. Kraljice Presvetega rožnega venca.
Ko so v Napoleonovem času papeža Pija VII. nasilno izgnali iz Vatikana, in je celotna Cerkev goreče molila za njegovo vrnitev na Petrov sedež, se je papež vrnil v Rim ravno 24. maja 1814 – po Napoleonovem porazu pri Leipzigu. Spotoma je v znak hvaležnosti obiskal mnoga Marijina svetišča, povsod pa so ga sprejeli veseli verniki. Papež, ki se je zanašal na Marijino pomoč, je 24. maja uvedel praznik Marije Pomočnice kristjanov, in sicer v počastitev njegove slovesne rešitve iz ujetništva.
Poseben prispevek k širjenju pobožnosti Marije Pomočnice pa so dali salezijanci. Sv. Janez Bosko, ki se je rodil mesec dni pred praznikom Marije Pomočnice, je gojil veliko pobožnost do Marije Pomočnice. Don Bosko je ustanovil družbo salezijancev in sester hčera Marije pomočnice. Ustanovil je tudi združenje častilcev Marije pomočnice, s ciljem in željo po promociji pristnega krščanskega življenja po Marijinem zgledu in priprošnji. Zgradil je baziliko, ki je posvečena Mariji Pomočnici.
Pri nas je češčenje Marije Pomočnice kristjanov globoko zakoreninjeno tudi po zaslugi osrednjega slovenskega romarskega središča Marije Pomagaj na Brezjah.

Cerkve v Sloveniji
V Sloveniji je skoraj 50 cerkva in kapel posvečenih Mariji Pomočnici kristjanov.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene Mariji Pomočnici:

Zap. št.
ŽUPNIJA (škofija)

1.
Kranj – Drulovka/Breg (LJ nadškofija)

2.
Ljubljana – Rakovnik (LJ nadškofija)

3.
Ljubno (LJ nadškofija)

4.
Sv. Marija v Puščavi (MB nadškofija)

5.
Zagorje (CE škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Mariji Pomočnici:

Zap. št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Boštanj (NM škofija)
Šmarčna

2.
Cirkovce (MB nadškofija)
Starošince

3.
Črnomelj (NM škofija)
Rodine

4.
Gornja Radgona (MB nadškofija)
Ščavnica

5.
Hinje (NM škofija)
Visejec

6.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Soze

7.
Ljubljana – Sv. Nikolaj (LJ nadškofija)
Križanke

8.
Marezige (KP škofija)
Vanganel

9.
Mošnje (LJ nadškofija)
Brezje – bazilika

10.
Poljane – Dolenjske Toplice (NM škofija)
Gorica

11.
Selca (LJ nadškofija)
Prtovč

12.
Srpenica (KP škofija)
Log Čezsoški

13.
Šmartno (KP škofija)
Vrhovlje

14.
Tržišče (NM škofija)
Kovačev hrib

15.
Videm – Krško (CE škofija)
Dolenja vas

16.
Zagorje (KP škofija)
Ratečevo Brdo

KAPELE Marije Pomočnice:

1.
Adlešiči
Dolenjci

2.
Apače
Žepovci

3.
Beltinci
Bratonci

4.
Bogojina
Filovci

5.
Borovnica
Dražica

6.
Črenšovci
Srednja Bistrica – pokopališka

7.
Gornja Radgona
Ščavnica

8.
Idrija
Idrija – umobolnica

9.
Jesenice
Na Plavžu

10.
Križevci pri Ljutomeru
Banovci

11.
Križevci pri Ljutomeru
Lukavci

12.
Lenart v Slovenskih Goricah
Radehova

13.
Ljubljana – Trnovo
Lepi pot

14.
Maribor – Pobrežje
Maribor – na pokopališču

15.
Marija Širje
Šavna peč

16.
Mekinje
Zduša

17.
Podgrad
Vinja vas

18.
Preska
Bonovec

19.
Rateče – Planica
Tamar

20.
Ravne na Koroškem
Tolsti vrh

21.
Ribnica
Dane

22.
Ribnica
Zadolje

23.
Škocjan pri Novem mestu
Osrečje

24.
Šmartno pri Litiji
Bogenšperk

25.
Tišina
Dolnji Petanjci

26.
Turnišče
Nedelica

Gradiva:
MATI NAS VSEH (v slov.) – 6:45 min: https://donbosko.si/mati-nas-vseh/

Marija Pomočnica (v hr.) – 3:48 min: https://www.youtube.com/watch?v=6cEsVqfEh68

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Beda Častitljivi: Zavetnik lektorjev (bralcev)
2027-05-25
Sv. Beda je bil benediktinec, veliki teolog in učitelj svojim duhovnim bratom. Bil je največji učenjak v svojem času. Za seboj je pustil dragocene spise in bil razglašen za cerkvenega učitelja.

Iz življenja …
Rodil se je okoli leta 672 na severu Anglije.
Beda – njegovo ime je zelo redko – je gotovo izviral iz ugledne, verjetno plemiške družine.
S sedmimi leti so ga starši poslali v šolo k menihom v bližnji benediktinski samostan v Wearmounthu, nato pa šel v šolo v Jarrow, kjer je ostal vse življenje.
Pri devetnajstih letih je prejel diakonsko posvečenje, pri tridesetih pa duhovniško posvečenje ter napisal prve učbenike za pouk v samostanski šoli. Poučeval je poezijo … Bil je največji učenjak svojega časa. Predvsem zaradi svojega najpomembnejšega dela »Zgodovina Cerkve angleškega ljudstva« si je prislužil častni naziv »oče angleškega zgodovinopisja«, ki ga nosi še danes. Beda je imel ogromno znanja tudi s področij poezije, matematike, astronomije, govorništva, gramatike, filozofije, hagiografije, homiletike, eksegeze Svetega pisma … Beda je bil tudi neumorni pisec življenja svetnikov.
Umrl je na praznik vnebohoda, najverjetneje 25. maja 735 v Jarrowu.

Upodobitve
Sv. Beda je najpogosteje upodobljen s svojim zgodovinskim delom, s peresom ali ravnilom v rokah.

Zavetnik
Je zavetnik angleških pisateljev in zgodovinarjev ter lektorjev (bralcev).

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Filip Neri: Zavetnik humoristov in mladih
2027-05-26
»Dobri Neri«, kot svojega sozavetnika sv. Filipa Nerija kličejo Rimljani, je prav poseben svetnik. Uspelo mu je vse, česar se je lotil. V otroštvu in mladosti se je zdelo, da bo šel po drugih poteh …

Iz življenja …
Rodil se je 21. julija 1515 v italijanskih Firencah kot sin revnega notarja. Mati mu je kmalu umrla. Šolo je obiskoval pri dominikancih, pri šestnajstih letih pa prišel k stricu, da bi se izučil za trgovca in katerega naslednik naj bi postal. Toda Filip ga je zapustil kmalu potem, ko je prišel v stik z znamenito benediktinsko opatijo Monte Cassino. Samostanska tišina mu je bila dražja od trgovskega mešetarjenja. Preselil se je v Rim in študiral teologijo. V tem času je dobil svoja prva mistična zamaknjenja in začel versko poučevati ljudi na ulici. Leta 1548 je ustanovil bratovščino, ki je skrbela za potrebe romarjev v Rimu in revne otroke.
S svojo preprostostjo, ljubeznivostjo, šaljivostjo in ponižnostjo je hitro osvojil ljudi, kar se je še posebej pokazalo, ko je leta 1551 postal duhovnik. Za vsakogar je vedno našel pravo besedo. Rimljani so ga zaradi vesele narave in prijaznosti klicali »Dobri«.
Leta 1552 je ustanovil posebno redovno družbo oratorijancev, ki je bila kmalu povzdignjena v kongregacijo. Poleg duhovne rasti in teološke izobrazbe oratorijancev, Filip Neri ni pozabil delati dobrega, zato je obiskoval bolnišnice in revne ter jim pomagal.
Že za časa njegovega življenja so ga ljudje cenili kot svetnika, kajti delal je čudeže, kot npr. lebdenje nad tlemi med sv. mašo, napovedal je papeževe izvolitve, saj je imel sposobnost jasnovidca – bral je misli …
Bil je tudi svetovalec več papežev in visokih cerkvenih dostojanstvenikov, prijateljeval je s številnimi svetimi ljudmi in umetniki, študiral askezo in arheologijo, ljubil naravo in domače živali. Posebej rad je imel glasbo.
Umrl je v Rimu 26. maja 1595. Za svetnika je bil razglašen 1622, to je sedemindvajset let po smrti.

Upodobitve
Umetniki ga pogosto upodabljajo oratorijski obleki (v črni duhovniški obleki) z romarsko palico, rožnim vencem in prižgano svečo oz. plamenečim srcem.

Zavetnik
Filip Neri je apostol Rima, zavetnik humoristov; priporočajo se mu proti neplodnosti, artritistu in potresu.

Molimo
O Bog, prosimo te,
naj Sveti Duh tudi nas tako razvname,
kakor je razžaril srce svetemu Filipu Nériju,
da bomo glasniki tvojega veselja.
Amen.

Gradiva:

Sv. Filip Neri (v ang.) – 3:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=emkztqLJsj8

Sv. Filip Neri (v hr.) – 4:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=4i3t3UMFoVM

Odlomki iz FILM Preferisco il Paradiso (v it.) – 1:34 min: https://www.youtube.com/watch?v=Mea7Zm5skcA

Zgodba o sv. Filipu Neriju – ZA OTROKE (v ang.) – 24:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=1WdJo_HzsN0

Foto: Zajem zaslona filma
Pripravila: Brigita R. Perše

Bl. Alojzij Grozde: Za spravo v slovenskem narodu
2027-05-27
Bl. Alojzij Grozde je umrl pa mučeniške smrti med 2. svetovno vojno (1. januarja 1943), star komaj 19 let. Po vojni se dolga leta o njegovi smrti ni smelo govoriti na glas …

Iz življenja …

Bl. Alojzij Grozde je bil rojen 27. maja 1923 v Gorenjih Vodalah (župnija Tržišče). Ker je bil nezakonski otrok, ni smel živeti skupaj s svojo materjo. Odraščal je pri svojem starem očetu in teti Ivanki.
Bil je odličen učenec, zato je bil sprejet na klasično gimnazijo v Ljubljani, kjer je bival v Marijanišču in vstopil v Marijino kongregacijo ter postal aktiven član Katoliške akcije. Bil je marljiv dijak, nadarjen pesnik in zgled krščanskega življenja. Svoje življenje je razumel kot posebno poklicanost služiti Bogu in ljudem. Življenjsko moč je črpal iz zakramenta sv. evharistije.
Ko se je kot dijak zadnjega letnika gimnazije za božične praznike odpravil iz Ljubljane domov na Dolenjsko, so ga na Mirni na novo leto 1943 zajeli partizani in ga pod krivo obtožbo mučili do smrti, nato pa se je za njim izgubila vsaka sled. Njegovo truplo so 23. februarja našli otroci, ko so nabirali prve zvončke v gozdu pod mirnskim gradom. Pokopali so ga na pokopališču v Šentrupertu. Po njegovi razglasitvi za blaženega, so prenesli njegove relikvije na Zaplaz, osrednjo romarsko svetišče novomeške škofije.

Češčenje
Že takoj po smrti so se mu ljudje v molitvi priporočali kot mučencu za vero.
Dolga leta po končani vojni se o njegovi smrti ni smelo govoriti na glas.
Prvo biografijo o Grozdetu je napisal prof. dr. Anton Strle, ki je sedaj tudi sam svetniški kandidat.

Postopek za beatifikacijo
Leta 1992 se je začel škofijski postopek za njegovo beatifikacijo, ki se je končal leta 2010. 13. junija je bil v Celju slovesno razglašen za blaženega. Grozdetov god je postavljen na njegov krstni in rojstni dan 27. maja.
Postulator: mag. Igor Luzar

Zavetnik
Je zavetnik za mlade, družine in predvsem za odpuščanje, spravo in bratstvo v slovenskem narodu.

Molitev za uslišanje na priprošnjo bl. Alojzija Grozdeta
Nebeški Oče, v blaženem Alojziju Grozdetu
si nam razodel zgled ljubezni do Kristusa in
doslednega življenja po evangeljskih načelih,
za katere je v moči evharistije živel in deloval
vse do svojega pogumnega pričevanja v smrti.
Njegova kri naj bo resnično seme za našo zvestobo,
edinost, odpuščanje in spravo.
Nebeški Oče, na priprošnjo blaženega Alojzija Grozdeta
mi podeli milost, za katero Te prosim …
(tiho izrečem prošnjo).
Amen.
Oče naš …, Zdrava Marija …, Slava Očetu …

GRADIVA:

FILM Srce se ne boji – 1:38 min
RADIJSKA IGRA ob risbah za otroke Lojze Grozde – 1:03:01 min
KNJIGA Lojze Grozde. Pesmi in proza (ur. Anton Štrukelj) – Knjiga prinaša 153 pesmi in 22 proznih besedil.
Pomlad v naši deželi: Devetdnevnica k L. Grozdetu.pdf
Besedilo pesmi Lojzeta Grozdeta: Lepi mesec maj

Juvanova uglasbitev Grozdetove pesmi Videl sem – 2:13 min

PESEM o Lojzetu Grozdetu

Milanka Dragar o Grozdetu – 53:32 min

Več na strani novomeške škofije >>>

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Viljem Akvitanski: Izganjalec hudiča
2027-05-28
Sv. Viljem Akvitanski je po vojaški karieri vstopil v samostan.

Iz življenja …
Sv. Viljem Akvitanski se je rodil v severni Franciji sredi 8. stoletja. Njegov oče je bil grof, po materini strani pa je bil celo v sorodu s cesarjem Karlom Velikim. Kot mladenič se je odlikoval v številnih bojih proti arabskim muslimanskim napadalcem. Leta 804, ko je končal vojaško kariero kot drugi najpomembnejši človek v deželi, je ustanovil samostan Gellone (danes imenovan po njem Saint Guilhem le Désert). Samostan je dal pod nadzor svojega nekdanjega prijatelja iz otroštva, to je benediktinskega opata sv. Benedikta iz Aniane – reformatorja meništva (goduje 11. februarja), katerega samostan je bil v bližini.
Leta 806, po ženini smrti, se je Viljem kot brat menih umaknil v ta samostan in tam umrl 28. maja 812/14. Kanoniziran je bil leta 1066.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo, kako od Benedikta prejema redovno obleko oz. kako odlaga oklep, medtem ko kleči pred sedečim opatom. Upodabljajo ga tudi kot pobožnega človeka bodisi v oklepu ali v benediktinski obleki, z oklepom in krono ob strani. Upodabljajo ga tudi s hudičem ali zmajem, ker je imel dar, da se je ubranil demonov, ki so ga napadali.

Povzela: dr. Brigita R. Perše

Sveti Maksim Emonski: Prvi škof na tleh Ljubljane?
2027-05-29
V ljubljanski stolnici malo pred oltarjem v štirih vdolbinah stojijo kipi emonskih škofov Maksima, Kasta, Genadija in Florija, ki jih je izdelal leta 1713 Angelo Pozzo iz Padove.
Današnji godovnjak sv. Maksim je bil do leta 1961 drugi zavetnik ljubljanske škofije, takoj za sv. Mohorjem in Fortunatom.

Iz življenja …
O njem imamo malo zanesljivih zgodovinskih poročil. Njegovo svetništvo potrjujejo posredna poročila. Je prvi zgodovinsko izpričani škof v Emoni, ki je v 4. stoletju štela okrog pet tisoč prebivalcev. Na ruševinah antične Emone danes stoji mesto Ljubljana. Emona je imela družbo asketov in Bogu posvečenih devic, ki jih je dobro poznal sv. Hieronim, slavni prevajalec Svetega pisma v latinski jezik.
Predvideva se, da je bil škof Maksim Emonski tudi graditelj njenega emonskega škofijskega središča. Arheološki ostanki emonske bazilike dokazujejo razvito bogoslužje v tedanjem času. O usodi sv. Maksima po letu 390 ni nič znanega. Domneva se, da je umrl okoli leta 396.

Napis v ljubljanski stolnici pravi, da je bil sv. Maksim mučenec, vendar pa so izročila o njegovem mučeništvu nastala šele v visokem srednjem veku. Po legendi naj bi sv. Maksim umrl mučeniške smrti s kamenjanjem v času cesarja Decija okoli leta 252, kar pa je v nasprotju z zgodovinskim dokazi, ki kažejo, da je živel v 4. stoletju.

Gradiva:

Zgodnjekrščansko središče v Ljubljani – 2:15 min: https://www.youtube.com/watch?v=84dLOr0Fsf0

Dan v Emoni – 3:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=8YrqEQs0PRg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Ivana Orleanska: Bojevnica z zastavo na konju
2027-05-30
Devica, bojevnica, »čarovnica«, mučenka, svetnica. Vse te naslove si je sv. Ivana Orleanska (Jeanne d’Arc) prislužila v samo devetnajstih letih svojega burnega in kratkega življenja.

Iz življenja …
Ivana Orleanska se je rodila leta 1412 v veliki kmečki družini v Domremyju v pokrajini Loreni (v Franciji) v obdobju stoletne vojne med Anglijo in Francijo. Demoralizirani in razdeljeni Francozi so bili z nesposobnim vladarjem Karlom VII. na robu popolnega propada. Po osvojitvi mesta Orleans so Angleži želeli z orožjem zasužnjiti in okupirati celotno Francijo … V tako brezupnem položaju pride rešitev s strani mladega dekleta, božje izbranke Ivane Orleanske, ki je zelo pobožna, neuka in nepismena.
Pri trinajstih letih je imela Ivana videnje, v katerem so se ji prikazali sv. Mihael, sv. Katarina in sv. Marjeta in ji rekli, naj osvobodi Francijo iz stoletne vojne proti Angležem in naj poskrbi za slovesno kronanje francoskega kralja. Po prvih neuspelih poskusih, ko so jo zasmehovali, ji je leta 1429 uspelo oblečeni kot moški v spremstvu priti pred samega kralja. Kmalu je postala članica kraljevega dvora. Tam ji je v kratkem času uspelo povrniti vnemo domoljubja, željo osvoboditi domovino. Ivana, »Devica Orleanska«, na čelu vojske in z mečem v roki osvobodi Orleans. Njene zmage so leta 1429 omogočile kronanje Karla VII. za francoskega kralja. Narodu je povrnjeno samospoštovanje, moč za popoln izgon Angležev.
Na žalost kralj pod vplivom slabih svetovalcev znova vstopi v politične spletke, sv. Ivana Orleanska, že ranjena, pa ostaja osamljena v svojih namerah. Ujamejo jo leta 1430 in predajo Angležem, ki jo na cerkvenem sodišču 30. maja 1431, kljub njeni teološko brezhibni obrambi, obsodijo in sežgejo kot čarovnico na grmadi v Rouenu.
Nihče ni dvignil glasu njej v zagovor, nihče ni poskušal posredovati. Sama, ponižana, vnaprej obsojena … Za obsodbo pred svetnim sodiščem ni bilo najmanjše podlage, zato je prišla pred cerkveno – zaradi krivoverstva in čarovništva. Vendar pa jo zelo kmalu, že leta 1456, Cerkev rehabilitira in postane simbol domoljubja za vse Francoze ter neizčrpen vir navdiha za umetnike vseh narodov; od pisateljev (Villon, Schiller, Claude, Shaw), slikarjev (Rude, Ingres), glasbenikov (Verdi, Gounod) do filmskih ustvarjalcev (Dreyer).
Leta 1920 je razglašena za sveto.

Zavetnica
Je zavetnica Francije ter radijskih postaj, ujetnikov, vojakov, zapornikov.

Upodobitev
Umetniki jo pogosto upodabljajo kot mlado dekle z oklepom na konju, z mečem in zastavo v rokah.

Gradiva:

Zgodba o Ivani Orleanski – napovednik filma (v ang.) – 2:23 min : https://tvprofil.com/si/film/4887/ivana-orleanska

Sv. Ivana Orleanska (v hr.) – 4:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=SZdR0MSjC_w

Foto: Zajem zaslona filma
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Obiskanje Device Marije
2027-05-31
31. maj: Obiskanje Device Marije je praznik, ki temelji na Lukovem evangeliju (Lk 1, 39-56).
V blagoslovljenem stanju se Devica Marija odpravi na obisk k sorodnici sv. Elizabeti, da ji pomaga pri porodu. Gre za ganljivo srečanje dveh globoko vernih nosečnic, ki slavita Boga, ker jima je izkazal obilo milosti. Tudi otroka pod njunima srcema sta se razveselila tega srečanja. Iz tega srečanja evangelist ohrani Elizabetin Benedictus (Blagoslovljen) in Marijin Magnifikat, hvalnici, ki ju Cerkev moli vsak dan v osebni in liturgični skupni molitvi.
Marijino obiskanje ni toliko Marijin praznik, pač pa nekakšna umestitev Jezusovega predhodnika sv. Janeza Krstnika in hkrati prvo razodetje učlovečene Božje besede na zemlji.

Cerkve v Sloveniji
Marijinemu obiskanju je v Sloveniji posvečenih enajst cerkva (6 župnijskih, 5 podružnične) in tri kapele, kot je razvidno iz spodnje tabele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene Marijinemu obiskanju:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Draga (LJ nadškofija)

2.
Markovci (MS škofija)

3.
Petrovče (CE škofija)

4.
Polenšak (MB nadškofija)

5.
Ponikve (KP škofija)

6.
Špitalič (MB nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Marijinemu obiskanju:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Košana (KP škofija)
Gornja Košana

2.
Ljubljana – Marijino oznanjenje (LJ nadškofija)
Rožnik

3.
Muta ob Dravi (MB nadškofija)
Marija ob Bistrici

4.
Sv. Ana v Slovenskih Goricah (MB nadškofija)
Rožengrunt

5.
Škocjan pri Novem mestu (NM škofija)
Zloganje

KAPELE:

1.
Dobrovnik (MS škofija)
Radmožanci

2.
Loče pri Poljčanah (MB nadškofija)
Graščina Pogled ?

3.
Turnišče (MS škofija)
Lipa (++)

Gradiva:

Obiskanje Device Marije (v hr.) – 3:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=YWpUwIOXfDY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
[/fusion_text][/fusion_builder_column][/fusion_builder_row][/fusion_builder_container]

Sveti Justin: Zavetnik filozofov
2027-06-01
Sv. Justin je veliko pisal, a se ni veliko ohranilo. Dolgujemo mu zahvalo za eno najstarejših razlag sv. maše …

Iz življenja …
Rimski državljan sv. Justin je bil rojen okoli leta 100 v Palestini. Njegovi starši so bili pogani. Bil je plemenitega srca, s čutom za pravičnost. Sprva je poskušal na podlagi platonske in stoične filozofije najti zadovoljive odgovore na svoja vprašanja o Bogu, svetu in smislu človekovega bivanja. Poznal je judovske svete spise in bil navdušen nad pričevanjem krščanskih mučencev. Po pogovoru s skrivnostnim starcem je tudi sam postal kristjan in se dal krstiti. Ni se pa dal posvetiti v duhovnika, ampak je kot svetni učenjak (filozof) oznanjal od mesta do mesta Kristusov nauk kot najvišjo modrost, kot edino pravo filozofijo. Kot filozof je potoval po Mali Aziji in učil skladnost vere z večnimi resnicami grške filozofije.
Prišel je tudi v Rim, kjer je zasnoval šolo za krščansko modrost. Tu je videl, kako ženejo kristjane na morišče samo zaradi krščanske vere. Proti tem krivicam je napisal za rimskega cesarja Antonina Pija dve večji razpravi (Apologiji), v katerih zavrača očitke ateizma in hujskanje množic v rimskem cesarstvu na račun krščanstva. Za Apologijama je izdal Dialog z Judom Trifonom, najstarejšo ohranjeno obrambo krščanstva pred judovskimi ugovori.
Justin, kateremu Cerkev dolguje zahvalo za eno najstarejših razlag sv. maše iz zgodnje krščanske dobe, je postavil standarde pri razlagi Stare zaveze.
Njegovo bivanje v Rimu se je končalo okoli leta 165 pod cesarjem Markom Avrelijem. Skupaj s šestimi verniki je pretrpel mučeniško smrt.

Upodabljanje
Umetniki ga upodabljajo v filozofskem plašču, s palmo mučeništva.

Zavetnik
Je zavetnik filozofov.
Molimo
O Bog,
svojemu mučencu Justinu si dal modrost,
da je po nespameti križa
prišel do globokega spoznanja Jezusa Kristusa.
Na njegovo priprošnjo naj zavračamo sedanje zmote
in se utrjujemo v pravi veri.
Amen.

Gradiva:

Sv. Justin (v hr.) – 2:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=FY6o9G0y2kM

Sv. Justin – mučenec (v ang.) – 2:00: https://www.youtube.com/watch?v=pbLKP28sLSs

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Erazem : Eden izmed štirinajstih priprošnjikov v sili
2027-06-02
Sv. škofu Erazmu je v Sloveniji posvečena ena cerkev …

Iz življenja …
Legenda aurea poroča, da se je sv. Erazem rodil v Antiohiji. Kot škof tega mesta je med Dioklecijanovim preganjanjem kristjanov pobegnil v Libanonsko gorovje, kjer je sedem let živel kot puščavnik. Hrano mu je prinašal krokar. V mesto se je vrnil šele po posredovanju angela, češ naj tu izpove svojo vero. Tu so ga seveda zgrabili, vrgli v ječo in mučili, da bi se odpovedal krščanske vere. A škof je vse to vdano prestajal in s tem pričal za Kristusa. Ko so ga zopet vrgli v ječo, se je po čudežnem pobegu iz ječe preselil v Ilirik (današnja Hrvaška), kjer se je veliko ljudi spreobrnilo h krščanski veri. Ponovno so ga prijeli in mučili, vendar ne usmrtili. Od tu ga je nadangel Mihael osvobodil in privedel v Formio blizu Neaplja, kjer je še sedem let deloval kot škof, dokler ni v miru umrl okoli leta 303. Po poznejših izročilih je umrl mučeniške smrti.

Upodobitve
Umetniki ga pogosto upodabljajo kot škofa v škofovskih oblačilih z mitro in s palico, pogosto upodabljajo tudi njegovo mučeniško smrt (s šili za nohti oz. stoječega v kotlu oz. kako mu z vitlom vlečejo čreva iz telesa).

Zavetnik
Je zavetnik mornarjev, vrvarjev, tkalcev, violinistov; pomočnik pri želodčnih krčih in bolečinah v trebuhu, pri porodu. Je eden izmed 14 priprošnjikov v sili.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Erazmu posvečena župnijska cerkev v Soteski pri Straži na Dolenjskem.

Gradiva:

14 priprošnjikov v sili (v ang.) – 5:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=noCbnZ9x02Y

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Klotilda: Žena frankovskega kralja
2027-06-03
Sv. Klotilda se je rodila okoli leta 474 v Lyonu v Franciji burgundskemu kralju Hilperihu. Imela je dva brata in starejšo sestro, ki jih je njun oblastiželjni stric umoril. Poročila se je s frankovskim kraljem Klodvikom I., s katerim je imela štiri sinove in hčer.
Po njenih molitvah je njen mož sprejel krščansko vero. Skupaj z njim je bilo krščenih okoli 3000 frankovskih plemičev. Ta dogodek pomeni rojstvo krščanskega srednjega veka. Klotilda je po smrti moža živela še 33 let. Ustanavljala je samostane, cerkve ter se zavzemala za misijone med svojim ljudstvom. Kot nuna je živela v Toursu in umrla 3. junija 544 v Toursu v Franciji kot revna vdova.

Upodobitve
Sv. Klotildo umetniki najpogosteje upodabljajo kot kraljico s krono, žezlom in modelom cerkve. Ponekod ima tudi ploščo s tremi lilijami, kar je grb Bourbonov.

Zavetnica
Je zavetnica žensk, priprošnjica proti vročici, nenadni smrti, za spreobrnitev zakonca.

Foto: de.wikipedia.org/wiki/Chrodechild

Sveti Filip Smaldone: Zavetnik gluhih
2027-06-04
Sv. Filip Smaldone je razvil lastni znakovni jezik – branje z ustnic in metodo šolanja jezika tistih, ki se rodijo gluhi. Velja za začetnika znakovne govorice. Ustanovil je Kongregacijo sester salezijank Presvetega Srca.

Iz življenja …
Sv. Filip Smaldone se je rodil 27. julija 1848 v Neaplju.
Ko je v neapeljskem semenišču študiral za duhovnika, je v cerkvi opazoval, kako mati svojega jokajočega, gluhega otroka ni mogla pomiriti, ker se nikakor nista mogla sporazumevati. Skrb za »gluhonem« je zanj postala pomembno življenjsko delo, saj je na te ljudi gledal drugače kot skoraj vsi njegovi sodobniki, ki so jih imel za duševno prizadete. Ko je bil leta 1871 posvečen v duhovnika, se je poleg gluhih posvetil tudi drugim marginalnim skupinam v mestu.
Leta 1885 so ga premestili v Lecce, kjer mu je tudi ob podpori krajevnega škofa in še nekaterih drugih podpornikov uspelo kupiti hišo in odpreti zavod s šolo za gluhe. Razvil je lastni znakovni jezik – branje z ustnic in metodo šolanja jezika tistih, ki se gluhi že rodijo. Imajo ga za začetnika znakovne govorice. Ustanovil je Kongregacijo sester salezijank Presvetega Srca (Jezusovega in Marijinega); sester salezijank nenazadnje tudi zato, ker je sv. Frančišek Saleški zavetnik gluhih …
Za razširitev evharistične pobožnosti je ustanovil Družbo častilcev Evharistije in bil za svoje zasluge imenovan za stolnega kanonika v Lecce.
Umrl je zaradi hude sladkorne bolezni in srčnega popuščanja 4. junija 1923 v Lecceju, v starosti 75 let.
Leta 1996 je bil razglašen za blaženega, leta 2006 pa za svetnika. Slednje se je udeležilo več tisoč gluhih, ki so lahko na velikem zaslonu v njim razumljivem jeziku spremljali slovesno bogoslužje na Trgu sv. Petra.

Zavetnik
Je zavetnik gluhih.

Gradiva:
Sv. Filip Smaldone v it. (2:25 min): https://gloria.tv/post/WTjwgKXxUor94zAqpxVSTkw94

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Bonifacij: Apostol Nemčije, pomemben za Slovence
2027-06-05
Na današnji dan leta 754 je pretrpel mučeniško smrt škof sv. Bonifacij, znan kot “apostol Nemčije”.
Pomemben je tudi za Slovence.

Iz življenja …
Sv. Bonifacij se je rodil kot Vinfrid okoli leta 673 v angleški plemiški družini iz Wessexa.
Postal je benediktinec in si pridobil visoko izobrazbo. V duhovnika je bil posvečen pri tridesetih letih.
Imel je že sloves učenjaka, ko je v zreli dobi (pri štiridesetih letih) začutil klic v apostolat med pogani na evropskem kontinentu. Pri tem delu ga je podpiral papež Gregorij II., ki mu je dal pisno dovoljenje za oznanjanje evangelija med germanskimi ljudstvi. V tem dokumentu pa mu je nadel že novo ime Bonifacij. To pa zato, ker ga je poslal med germanska ljudstva na spominski dan sv. Bonifacija iz Tarza, enega od tako imenovanih “ledenih mož” (god 14. maj).
Papež ga je leta 722 v Rimu posvetil za škofa vseh germanskih ljudstev in mu zaupal organizacijo novih škofij. Sočasno je ustanavljal tudi nove benediktinske samostane, tako moške kot ženske.
Bonifacij je tako na cerkvenih zborih odpravljal poganske razvade med ljudstvom in ustanavljal škofije, med njimi tudi salzburško, iz katere je deloma tudi k Slovencem prišlo krščanstvo.
5. junija 754 je bil v Friziji ubit s strani poganskih roparjev.
Pokopan je v stolnici v Fuldi, kjer je njegov grob.
Zaradi uspešnega misijonarskega dela nosi naziv »apostol Nemčije«.

Upodobitve
Umetniki sv. Bonifacija upodabljajo v škofovskih oblačilih s križem, knjigo ali s sekiro, s katero je posekal hrast.

Zavetnik
Je zavetnik Nemčije, pivovarjev in krojačev.
Sv. Bonifacij, prosi za nas!

Gradiva:

Sv. Bonifacij (v ang.) – 3:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=E3YDBejndbE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Norbert: Ustanovitelj reda premonstratencev
2027-06-06
Škof sv. Norbert je ustanovitelj reda premonstratencev, iz katerega je izšlo kar nekaj svetnikov …

Iz življenja …
Sv. Norbert se je rodil okoli leta 1085 v plemiški družini. Sprva je hodil po poti lahkomiselnega uživaštva in posvetnosti, ko pa je pred njega udarila strela in je padel s konja, je doživel spreobrnjenje. Oblekel se je v raševino in delal pokoro za svoje grehe. Leta 1115 je bil posvečen v duhovnika. Postal je goreč pastir. Zelo je častil evharistijo.
S papeževim dovoljenjem je hodil naokoli kot potujoči pridigar in nagovarjal ljudi k pokori in spreobrnjenju.
Kmalu so se okoli njega zbrali njegovi zvesti spremljevalci, s katerimi je leta 1121 v francoski dolini Premontre ustanovil samostan novega reda premonstratencev. Za vzor so si vzeli Jezusove apostole, še zlasti glede skromnosti in občestvenosti. Papež je red potrdil, Norbert pa je kmalu postal nadškof v Magdeburgu. V tej zanemarjeni škofiji je v kratkem času dosegel velik pastoralni razcvet.
Zadnja leta svojega življenja je veliko potoval s cesarjem. Ko je leta 1130 prišlo do »razkola« in izvolitve dveh papežev, za Norberta ni bilo nobenega dvoma. Ostal je na strani zakonitega papeža Inocenca II.
Umrl je leta 1134, vodstvo svojega reda pa je že šest let preje prepustil prijatelju Hugu.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo v beli obleki premonstratencev ali kot škofa, s kelihom ali monštranco, pogosto z zvezanim hudičem ob nogah.

Zavetnik
Je zavetnik Češke, premonstratencev, priprošnjik za srečen porod.

Gradiva:

Sv. Norbert, škof (v hr.) – 2:41 min: https://www.youtube.com/watch?v=sfW_OOOGHDc

O sv. Norbertu (v nem.) – 5:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=x-pihj2QX8c

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Marija Terezija Soubiran: Ustanoviteljica Družbe Marije Pomočnice
2027-06-07
Bl. Marija Terezija Soubiran je ustanoviteljica Družbe Marije Pomočnice, a je bila za časa svojega življenja izrinjena iz svojega reda.

Iz življenja …
Bl. Marija Terezija Soubiran se je rodila 16. maja 1834 v Castelnaudaryju (južna Francija) v plemiški družini. Skupaj z njeno mlajšo sestro jo je vzgajal stric, ki je bil duhovnik – kanonik. Zaradi izrazite naklonjenosti do kontemplativnega življenja je želela vstopiti v Karmel, a ji je stric predlagal, naj se raje posveti delu v Marijini kongregaciji. Sama je kmalu ustanovila Družbo Marije Pomočnice, ki se je posvečala predvsem dobrodelnemu in apostolskemu delu, zbiranju in vzgoji revnih in zanemarjenih otrok. Redovnice so dajale velik poudarek češčenju Najsvetejšega. Kljub vojni leta 1870 se je družba hitro širila.
Bl. Marija Terezija pa je doživljala s strani svojega reda številne težave. Ena izmed sester jo je začela spodrivati, tako da so jo leta 1874 celo odslovili iz kongregacije, ki jo je sama ustanovila.
Sprejele so jo redovnice Naše ljube Gospe usmiljenja, kjer je leta 1877 naredila zaobljube. V njihovem samostanu v Parizu je živela ponižno in skrito življenje vse do svoje smrti 7. junija 1889. Dobrih deset let je morala od daleč gledati, kako se njeno delo počasi topi in razpada. Gospod pa je ni zapustil, obdaroval jo je z mističnimi darovi.
Kmalu po smrti se je pokazalo, da je bila njena naslednica na čelu Družbe Marije Pomočnice, ki jo je izrinila iz reda in pripeljala družbo na rob propada, nevredna in nesposobna oseba. Sestre so leto dni po smrti bl. Marije Terezije pod vodstvom nove predstojnice posmrtno vrnile čast in ugled svoji ustanoviteljici, ki so ji za časa njenega življenja naredile veliko krivico. Začele so postopek za njeno beatifikacijo.
Papež Pij XII. jo je leta 1946 razglasil za blaženo.

Upodobitve
Umetniki jo upodabljajo v črni redovni obleki z belim ovratnikom ter naprsnim križem, s knjigo v roki.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Medard: Vremenski svetnik za 40 dni
2027-06-08
Znan je pregovor: »Če na sv. Medarda dežuje, štirideset dni dež še naletuje.«

Iz življenja …

Sv. Medard je zelo cenjen in priljubljen svetnik v Franciji. Je eden najslavnejših francoskih škofov.
Živel je v 6. stoletju. O njem je znani pesnik cerkvenih himen Fortunat napisal življenjepis v verzih.
Po končani šoli je prejel mašniško posvečenje. Bil je vnet pridigar, z darom prerokovanja in delanja čudežev. Štirideset let je deloval kot zelo goreč duhovnik in mnoge je usmeril na pravo pot. Na poti svetosti je pomagal tudi kraljici sv. Radegundi.
Že zelo star (triinsedemdesetleten) je postal škof v Vermandoisu, ki leži severovzhodno od Pariza, kjer je škofoval petnajst let.
Umrl je leta 560.

Upodabljanje
Sv. Medarda umetniki upodabljajo kot škofa, z orlom, ki ga s perutmi varuje pred dežjem ali s tremi belimi golobi.

Zavetnik
Je zavetnik kmetov, vinogradnikov; je vremenski svetnik.

Gradiva:

Sv. Medard (v it.) – 10:40 min: https://www.youtube.com/watch?v=NA3v93Jumoo

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Efrem Sirski: Harfa Svetega Duha, Marijin pevec
2027-06-09
Sv. Efrem Sirski je bil velik častilec Device Marije. Ohranjenih je več njegovih teoloških knjig. Njegove pesnitve so služile pouku o veri in olepšanju bogoslužja, zaradi česar mu pravijo tudi »harfa Svetega Duha«.

Iz življenja …
Sv. Efrem Sirski je rojen v času cesarja Konstantina Velikega v krščanski družini v Nisibisu v Siriji, to je danes Nusaibin v Turčiji.
Kljub temu, da je bil vzgojen v krščanski družini, je bil po tedanjem običaju krščen šele pri osemnajstih letih. Najprej je deloval v svojem rodnem kraju, in sicer kot razlagalec Svetega pisma, polemik, pridigar in verski pesnik.
Po padcu Nisibisa v perzijske roke pa se je preseli v Edeso (danes Urfa v Turčiji), kjer je škofu pomagal ustanoviti teološko šolo. Tu je najprej živel kot puščavnik v skalni votlini asketsko življenje, a je kmalu začel poučevati na šoli. Še naprej pa je deloval kot pridigar in pisal knjige. Pisal je predvsem himne, pesmi in biblijske komentarje.
Čeprav ni bil duhovnik, ampak le diakon, je bil med ljudmi zelo spoštovan zaradi pobožnosti in modrosti, še posebej zaradi izrednega pesniškega daru.
V svojih spisih zavrača krive nauke svojega časa. Bil je velik častilec Device Marije, zato ne preseneča, da je napisal najlepše strani o Marijini vlogi pri Jezusovi inkarnaciji. Ohranjenih je več njegovih teoloških knjig. Njegove pesnitve so služile pouku o pravovernosti in olepšanju bogoslužja sirske cerkve. Zato mu pravijo tudi »harfa Svetega Duha«.
Umrl je zelo star leta 373.
Cerkev ga je leta 1920 razglasila za cerkvenega učitelja.

Zavetnik
Je zavetnik duhovnih učiteljev in voditeljev.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot diakona z brado, med pisanjem knjige, s knjigo ali vinom.

Gradiva:

Harfa Svetega Duha: Življenje Efrema Sirskega (v ang.) – 11:17 min: https://www.youtube.com/watch?v=qxi5eCmtVfE

Efrem Sirski (v ang.) – 1:43 min

Efremova himna Luči (v ang.) – 3:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=oTcsS-CBEa8

Za otroke Zgodba o sv. Efremu (v ang.) – 15:39 min: https://www.youtube.com/watch?v=9N-89t8xk3g

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Evstahij Kugler: "Postrešček", nosač prtljage
2027-06-10
Br. Evstahij je bil velik mož v dejanjih.
Samega sebe je imel za »postreščka«, za nosača prtljage oz. kovčkov soljudi, sobratov. To je bila njegova veličina!
In molitev je postavil v sredino svojega vsakdana.

Iz življenja …

Rodil se je kot Jožef Kugler 15. januarja 1867 v kmečki družini v vasi Neuhaus pri Nittenau v Nemčiji kot najmlajši od šestih otrok. Po očetovi smrti je pri štirinajstih letih pustil šolo in opravil vajeništvo za ključavničarja, a je malo pred koncem urjenja padel z odra in utrpel zapleten odprt zlom na desni nogi.
Ko se je v Reichenbachu zdravil, je zdaj šepavi mladenič spoznal bolnišniški red sv. Janeza od Boga (Barmherzige Brüder), ki je v nekdanjem benediktinskem samostanu zgradil objekt za invalide. Očaran nad življenjem bratov se je kmalu (leta 1893) odločil vstopiti v ta red, a ne brez težav, kajti sobratje so sprva zavračali invalide. Leta 1893/84 je študiral na medicinski šoli za negovalca. Z redovno obleko je dobil tudi redovno ime brat Evstahij. Večne zaobljube je naredil leta 1898.
Brat Evstahij je bil prior v več redovnih hišah (Straubing, Gremsdorf, Neuburg an der Donau), dokler ni bil leta 1925 izvoljen za provinciala bavarske redovne province; to funkcijo je opravljal 21 let – vse do svoje smrti. Sobratje so ga namreč za provinciala izvolili kar petkrat.
Njegov največji dosežek pa je bila izgradnja bolnišnice v Regensburgu, v kateri je sam 10. julija 1946 umrl, star 79 let.
Za blaženega je bil razglašen leta 2009.

Gradiva:

10 let beatifikacije Evstahija Kuglerja – Spomini (v nem.) – 8:15 min: https://www.youtube.com/watch?v=UJbxKgYjerY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Barnaba: Priprošnjik proti prepirom
2027-06-11
Pri nas je znan vremenski pregovor: »Če sveti Barnaba deži, bodo jeseni grozdja polne kadi.«

Iz življenja …
O sv. Barnabu vemo le toliko, kolikor izvemo o njem iz Apostolskih del.
Po rodu je bil Jud iz Cipra. Bil je eden izmed dvainsedemdesetih Jezusovih učencev, ki so Jezusu sledili od njegovega krsta v Jordanu. Pripada mu sicer častni naslov “apostol”, čeprav ga Jezus ni izrecno povabil med dvanajstere apostole, ampak le med učence.
Bil je med prvimi, ki je sprejel krščanstvo s spremembo imena: od rojstva se je imenoval Jožef, od srečanja z Jezusom naprej pa Barnaba.
Del svojega premoženja je prodal, denar pa položil k nogam apostolov.
Pozneje so Barnabu poverili vodstvo antiohijske Cerkve.
Zelo je bil povezan s sv. Pavlom, tako da nekateri menijo, da je bil skupaj z njim Gamalielov učenec. Spreobrnjenega Pavla je predstavil krščanski skupnosti v Jeruzalemu. Pavla je poklical iz Tarza in ga vključil v pastoralno delo v Antiohiji. Pavel in Barnaba sta se odpravila na štiriletno misijonsko potovanje po Cipru in Mali Aziji. Leta 49 sta se udeležila prvega apostolskega zbora, ki je bil v Jeruzalemu, nato pa sta se ločila zaradi Marka. Barnaba se je z Markom poslušno odpravil na Ciper, kjer je dolga leta oznanjal evangelij in ozdravljal bolne. Po izročilu so ga okoli leta 61 na njegovem rodnem Cipru kamenjali.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo z evangeljsko knjigo, s kamnom ali oljčno vejico, ko ozdravlja bolne; pogosto ga upodabljajo skupaj z apostolom Pavlom.

Zavetnik
Je priprošnjik proti padanju kamenja, neurju, prepirom, nesoglasjem in žalosti. Je mirovnik.

Gradiva:

Sv. Barnaba, apostol (v hr.) – 2:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=BVhazIODD4s

Sv. Barnaba (v ang.) – 1:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=GzmiYgFHoQs

Sv. Barnaba, apostol in mučenec (v ang.) – 1:56 min: https://stboniface-lunenburg.org/events/saint-barnabas-apostle

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Gašper Bertoni: Častilec Kristusovih ran
2027-06-12
Sv. Gašper Bertoni je bil odličen pridigar.

Iz življenja …
Rodil se je leta 1777 v Veroni v zelo verni družini. V bogoslovno semenišče je vstopil v času francoske revolucije.

Ko je bil pri triindvajsetih letih posvečen v duhovnika, so mu zaupali predvsem pastoralo mladih. Leta 1810 ga je škof imenoval za rektorja semenišča, kjer je v zelo kratkem času veliko dosegel. V tem času, ko je bil papež Pij VII. Napoleonov zapornik, je Bertoni molil in podpiral papeža.
Gašper je imel mistične darove. Cenjen je bil kot duhovni spremljevalec. Ljudje, vladarji in škofje so prihajali k njemu po nasvete. Bil je izjemen pridigar, tako da je dobil naziv »apostolski misijonar«.
Njegovo pastoralno delo je bilo zaznamovano z ustanovitvijo Marijinega oratorija in češčenjem petih Kristusovih ran ter ustanavljanjem šol za revne. Leta 1816 je ustanovil skupnost »Padri Stimmatini« za dušno oskrbo in ljudske misijone.
Umrl je 12. junija leta 1853, v 75 letu starosti.

Gradiva:

Sv. Gašper Bertoni (v špan.) – 2:29 min: https://www.youtube.com/watch?v=XU3pdIz2JbM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Anton Padovanski: Eden najljubših svetnikov
2027-06-13
Sv. Anton Padovanski je zaradi svojega velikega dela (številnih knjig) in osebnih vrednot dobil naziv »cerkveni učitelj«. Zato bi pričakovali, da je postal svetnik učenih. A ne, postal je svetnik preprostega ljudstva.
Pojdite v Padovo in poglejte množice, ki se zbirajo v njegovi baziliki. Skoraj ni cerkve, kjer ne bi bilo njegovega kipa z detetom Jezusom v naročju, ki upira nogo na odprto knjigo. Stalno gorijo sveče pred kipom sv. Antona. Tako je učeni Anton postal svetnik preprostega ljudstva.

Iz življenja …
Rodil se je okoli leta 1195 v Lizboni v ugledni družini, a ne kot Anton, ampak kot Fernando. Ime Anton je dobil šele, ko je vstopil v frančiškanski red.
A še prej je pri petnajstih letih vstopil v red sv. Avguština. Tu so ga med preučevanjem Svetega pisma, še zlasti pa Avguštinovih spisov, kmalu očarale ideje sodobnika sv. Frančiška Asiškega. Tako je že leta 1220, to je le leto dni po duhovniškem posvečenju vstopil v frančiškanski red z redovnim imenom Anton, v čigar redovni obleki je postal eden največjih in najljubših svetnikov v zgodovini.
Ko se je leta 1221 v Assisiju srečal s sv. Frančiškom, je ta v njem prepoznal izjemno teološko izobrazbo in talent za govorništvo, zaradi česar mu je zaupal službo pridiganja. Kot spokorni pridigar je bil poslan v južno Francijo in gornjo Italijo, saj je dobro govoril italijansko in francosko.
Bil je pridigar ponižnosti, potrpežljivosti, ljubezni in sočutja do ubogih.
Imel je neizbrisen pridigarski uspeh, saj so ga spremljala tudi številna ozdravljenja in čudeži. V tem času je nastala tudi zgodba, kako je namesto trdovratnim ljudem pridigal ribam v morju, ki so ga pozorno poslušale.
Zadnja štiri leta svojega življenja je živel v Padovi, kjer so njegove dnevne pridige privabile tudi do 30.000 ljudi in kjer je prihajalo do velikih spreobrnjenj.
Junija 1231 se je izmučen umaknil na prijateljevo posestvu blizu Padove; tam je njegov gostitelj skrivaj opazoval, kako je Anton ponoči držal deteta Jezusa v naročju.
Anton je umrl 13. junija 1231, star 36 let, v samostanu klaris v Arcelli pri Padovi.
Papež Gregor IX. ga je razglasil za svetnika le leto dni po njegovi smrti.
.
Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot mladega frančiškana z detetom Jezusom v naročju, z lilijo, oslom in ribami, s skrinjo z zakladom ali s križem.
Sv. Anton Padovanski z Detetom Jezusom
Zavetnik
Sv. Anton Padovanski je zavetnik frančiškanov, zaročenih in poročenih, žena, otrok, ubogih in ponižanih, pekov …; je priprošnjik pri iskanju izgubljenih reči.

Čudež sv. Antona Padovanskega z oslom, ki poklekne pred evharistijo

Molitev
O Bog, dobri in usmiljeni Oče! Med svojim ljudstvom si izbral
sv. Antona Padovanskega za oznanjevalca evangelija in pričevalca miru.
Prisluhni naši molitvi, s katero se Ti priporočamo po svetnikovi priprošnji.
Blagoslovi naše družine, pomagaj jim rasti v veri, ohrani jih v edinosti, miru in potrpežljivosti.
Blagoslavljaj naše otroke! Varuj našo mladino!
Pridi na pomoč vsem preskušanim v bolezni, trpljenju in osamljenosti.
Podpiraj nas v prenašanju vsakodnevnih težav. Podari nam svojo ljubezen!
Po Kristusu, našem Gospodu. Amen.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Antonu Padovanskemu posvečenih 27 cerkva in 5 kapel, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Antonu Padovanskemu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Ljubljana – Vič (LJ nadškofija)

2.
Lokve (KP škofija)

3.
Prečna (NM škofija)

4.
Sv. Anton na Pohorju (MB nadškofija)

5.
Štanga (LJ nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Antonu Padovanskemu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Ajdovec (NM škofija)
Podlipa

2.
Bloke (LJ nadškofija)
Metulje

3.
Cirkovce (MB nadškofija)
Mihovce

4.
Črenšovci (MS škofija)
Gornja Bistrica (++)

5.
Dobrepolje – Videm (LJ nadškofija)
Zdenska Reber

6.
Golac (KP škofija)
Poljane

7.
Idrija (KP škofija)
Idrija – na griču

8.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Podstenje

9.
Marijino Celje (KP škofija)
Lig – župnišče

10.
Metlika (NM škofija)
Trnovec

11.
Podgraje (KP škofija)
Trpčane

12.
Postojna (KP škofija)
Stara vas

13.
Preloka (NM škofija)
Zilje (++)

14.
Senožeče (KP škofija)
Gabrče

15.
Slivje (KP škofija)
Markovščina

16.
Stari trg ob Kolpi (NM škofija)
Kovača vas

17.
Suhorje (KP škofija)
Ostrožno Brdo

18.
Šturje (KP škofija)
Fužine

19.
Trebelno (NM škofija)
Blečji vrh

20.
Turnišče (MS škofija)
Turnišče

21.
Žalna (LJ nadškofija)
Velika Loka (++)

22.
Žužemberk (NM škofija)
Dolnji Kot (++)

KAPELE:

1.
Biljana (KP škofija)
Dobrovo – na gradu

2.
Grad (MS škofija)
Vidonci

3.
Lendava (MS škofija)
Kot (++)

4.
Pertoča (MS škofija)
Gerlinci (++)

5.
Zagradec (NM škofija)
Kužljevec

Gradiva:

Sv. Anton Padovanski (v ang.) – 2:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=o3WO7MMel4g

Sv. Anton Padovanski (v hr.) – 4:20 min: https://www.youtube.com/watch?v=dIq42cTeRI8

Čudeži sv. Antona Padovanskega (v ang.) – 4:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=hKqdcbb2cTY

Zgodba za otroke o sv. Antonu Padovanskem (v ang.) – 15:47 min: https://www.youtube.com/watch?v=ITw42f17CPU

FILM o sv. Antonu Padovanskem (v it.) – 1:41:47 min: https://vimeo.com/19264904

O sv. Antonu (v ang) – 49:04 min: https://vimeo.com/groups/260780/videos/94415527

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
