Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Sveti Pij X.: »Vse obnoviti v Kristusu« pred 1. svetovno vojno
2024-08-21
Pij X. je zapisan v zgodovino kot papež prenove, začetek 1. svetovne vojne pa mu je strl srce.

Iz življenja …
Papež Pij X. se je rodil leta 1835 v italijanskem kraju Riese, v kmečki družini kot drugi od enajstih otrok. Imenovali so ga Giuseppe Sartre. Že zgodaj je začutil duhovniški poklic, tako da je v padovsko semenišče vstopil dokaj mlad. Po duhovniškem posvečenju je sedemnajst let deloval po raznih italijanskih krajih kot kaplan in župnik. Leta 1884 je bil imenovan za škofa »težke« škofije v Mantovi, kjer se je veliko posvečal duhovnikom, saj je bilo med njimi precej nereda.
Devet let kasneje je postal patriarh v Benetkah. Tu je izstopal zlasti s promocijo katoliškega tiska in zavzemanjem za pravice delavcev v tovarnah.
Leta 1903 je bil nepričakovano izvoljen na mesto Petrovega naslednika, kjer si je privzel ime Pij X. Njegovo geslo je bilo: »Vse obnoviti v Kristusu.«
V svojem 11-letnem papeškem pontifikatu je vse do svoje smrti posebno pozornost posvečal vzgoji in izobraževanju duhovnikov, življenje vernikov pa obogatil z možnostjo vsakodnevnega prejemanja obhajila. Izdal je namreč odlok o zgodnjem in pogostnem prejemanju svetega obhajila. Obnovil je gregorijanski koral, liturgični koledar in brevir. Pospeševal je češčenje Matere Božje.
Začetek prve svetovne vojne mu je dobesedno strl srce. Umrl je 20. avgusta 1914 v Rimu.
Za svetnika je bil razglašen leta 1954.

Upodabljanje
Obstoji veliko njegovih črnobelih fotografij v škofovskih, kardinalskih ali papeških oblačilih.

Gradivo:

Sv. Pij X. (v hr.) – 2:48 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Bernard: "Soustanovitelj" cistercijanov, velik Marijin častilec
2024-08-20
Sv. Bernard, opat cistercijanskega samostana, je kontemplativec 12. stoletja, cerkveni učitelj, velik Marijin častilec in odličen govorec. Umaknil se je v samostan, takorekoč »pobegnil« od sveta, in od tam preoblikoval ta svet bolj kot kdorkoli drug. Postal je duhovni vodja celotne tedanje Evrope.

Iz življenja …
Rojen je bil leta 1090 v francoski vasi Fontaines-les-Dijon kot tretji od sedmih otrok plemiške družine. Smrt njegove pobožne matere, ko mu je bilo približno šestnajst let, ga je še bolj povezala z nebeško materjo Marijo.
Pri 22-ih letih je vstopil v reformirani samostan Citeaux skupaj s tridesetimi prijatelji in sorodniki. Moč njegove osebnosti, prepojene z ljubeznijo do Boga in ljudi, ga je kmalu naredila za pravega duhovnega vodja, in zaradi česar ga je tamkajšnji opat že po treh letih skupaj z dvanajstimi sobrati poslal ustanoviti nov samostan v Clairvauxu.
Ker je sv. Bernard tako privlačno govoril, so se starši bali, da bodo njihovi otroci ob obisku Clairvauxa vstopili v samostan. Kljub strogi disciplini je namreč opat Bernard v samostan privabil na tisoče mož, tako da je po različnih deželah v kratkem času osnoval 160 novih samostanov. Bil je kot magnet. Tako je Bernard postal nekakšen “soustanovitelj” nove cistercijanske družine.
S popolno preureditvijo redovniškega življenja svoje skupnosti je mladi Bernard, čeprav »samo« opat, aktivno sodeloval tudi v najvišjih političnih in cerkvenih krogih tedanjega časa. Dejaven je bil pri križarskih vojnah, sodeloval je v ideoloških bojih proti krivovercem. Zavzemal se je za edinost; v času razkola in izvolitve dveh papežev leta 1130 je podprl zakonitega papeža Inocenca II.
Močan vpliv na politične in cerkvene mogočnike je okrepil s svojimi slikovitimi in močnimi pridigami, pisanimi deli in dopisovanjem. Napisal je veliko govorov, pisem in pesnitev, ki so bili priljubljeno vzgojno branje. Vse odlikuje lep jezik, zaradi katerega so mu dali naziv »medonosni učitelj«.
Brez sv. Bernarda bi bila zgodovina pobožnosti do trpečega Kristusa, Srca Jezusovega in Marijinega drugačna.
Sv. Bernard je umrl 20. avgusta leta 1153 v Clairvauxu, star 63 let.

Upodabljanje
Umetniki ga upodabljajo kot meniha s čebeljim panjem, hudičem na verigi, križem, lobanjo, orodji Kristusovega trpljenja ali z rožnim vencem.

Zavetnik
Kot zavetnika ga častijo cistercijanski samostani, je zavetnik čebel, čebelarjev, voskarjev; je priprošnjik proti otroškim boleznim, neurju in v smrtni uri.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Bernardu sta pri nas posvečeni dve kapeli, in sicer v župniji Škofja Loka v kraju Hrib nad Zmincem ter v župniji Apače v kraju Črnici.

Cistercijani v Sloveniji
Pri nas je cistercijanski samostan v Stični.

Gradiva:

Sv. Bernard iz Clairvauxa (v ang.) – 3:40 min

Red cistercijanov – 3:08 min

Pet dobrih razlogov, zakaj postati cistericijan (v ang.) – 6:55 min

Sv. Bernard (v hr.) – 3:21 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Eudes: Oče pobožnosti Srca Jezusovega
2024-08-19
Sv. Janez Eudes je eden največjih francoskih ljudskih misijonarjev in začetnik liturgičnega češčenja presvetega Srca Jezusovega.

Iz življenja …
Sv. Janez Eudes se je rodil leta 1601 v mali vasi v Normandiji. Njegov oče je bil zdravnik. Janez je po izobrazbi v Parizu leta 1625 daroval novo mašo in po njej zbolel tako močno, da je moral eno leto ostati v postelji. Ko je v rodni Normandiji izbruhnila kuga, je skrbel za bolne, umirajočim stal ob strani, umrlim zagotavljal dostojen pogreb.
Od leta 1633 se je posvečal župnijskim ljudskimi misijonom in vzgoji bogoslovcev. Pridobil si je sloves odličnega pridigarja in spovednika. Uspešni misijonar je videl slabo duhovno stanje duhovščine v državi. S privolitvijo škofa iz Bayeuxa je za semenišča in ljudske misijone ustanovil novo duhovniško družbo Kongregacijo Jezusa in Marije, pozneje imenovano eudisti. Za izgubljena dekleta je ustanovil posebno žensko kongregacijo Naše ljube Gospe pribežališča, od katere se je kasneje odcepila Kongregacija Dobrega pastirja za varstvo deklet. Posebnost njegovih centrov je bila globoka pobožnost do Srca Jezusovega in Marijinega.
Veliko je tudi pisal. Prvi je sestavil na čast Srcu Jezusovemu besedilo za molitveno bogoslužje in mašo. Dve njegovi knjigi sta prevedeni tudi v slovenščino (Čudovito Srce božje Matere in Jezusovo kraljestvo v nas).

Sv. Janez Eudes je umrl 19. avgusta 1680 v Caenu v Franciji.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot duhovnika s knjigo ali križem in gorečim Srcem Jezusovim.

Gradiva:

Srce Jezusovo (PPS)

Sv. Janez Eudes (v hr.) – 2:58 min

https://www.youtube.com/watch?v=XvnrPXy5CJA (v ang.) – 1:45 min

Litanije SRCA JEZUSOVEGA (PPS)

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Cesarica sveta Helena: Najditeljica Jezusovega križa
2024-08-18
18. avgusta goduje cesarica sv. Helena, to je revno dekle, ki je postala mati rimskega cesarja Konstantina Velikega, ki je prenehal preganjati kristjane in leta 313 priznal krščanstvo kot enakopravno religijo. In pri tem se v svoji skromnosti in dobrodelnosti sploh ni spremenila.

Iz življenja …
Heleno, dekle iz revne družine v Drepanumu v Bitnji (v današnji Turčiji), so verjetno odlikovale posebne vrline, ko se je z njo poročil rimski častnik Konstancij Klor. Vendar se je leta 293, ko je postal sovladar v zahodnem delu cesarstva, moral – kot so narekovali običaji – poročiti z ženo plemenitega rodu, in zaradi česar je bila Helena potisnjena v ozadje, čeprav je že rodila sina Konstantina.
Skromno in v senci, kot je živela že v otroštvu, je Helena živela vse do leta 306, ko je njen sin Konstantin nasledil očeta na prestolu. Sin jo je brez obotavljanja povabil na cesarski dvor in dal celo njeno podobo vtisniti na kovanec.
A Helena zaradi tega ni postala prevzetna; svoj položaj je izkoristila za še več dobrih del. Leta 312 se je dala krstiti in se vneto trudila za širitev krščanstva. Na bogoslužje je redno prihajala v skromnih oblačilih in se pomešala med ljudmi, ne da bi si iskala prve vrste. Zidala je cerkve in kapele.
Ko je bila že visoko v letih, se je odločila, da gre na romanje v Sveto deželo. Tam je ostala dve leti. Zgraditi je dala baziliko Jezusovega rojstva v Betlehemu, baziliko na Oljski gori ter Baziliko Božjega groba v Jeruzalemu. Legenda jo povezuje z najdenjem Jezusovega križa in zaradi česar jo imenujemo tudi Helena Križarica. Te relikvije je prinesla v Rim, kjer jih še danes častijo v baziliki Svetega križa.
Sv. Helena je umrla 18. avgusta 330 v Konstantinoplu. Njen sin je Drepanum dal preimenovati v Helenopolis, množice ljudi pa so se začele zbirati na njenem grobu v rimskem mavzoleju in jo častiti kot svetnico.

Upodobitve
Umetniki sv. Heleno upodabljajo kot cesarico s križem ali modelom cerkve v rokah.

Zavetnica
Je zavetnica arheologov, spreobrnjencev, težkih zakonov, ločencev; priprošnjica pri iskanju izgubljenih predmetov.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Heleni je pri nas posvečenih 17 cerkva (6 župnijskih, 11 podružničnih).

Sv. Heleni so posvečene naslednje ŽUPNIJSKE cerkve:

Hotič (LJ nadškofija)
Loka pri Zidanem mostu (CE škofija)
Pertoča (MS škofija)
Prem (KP škofija)
Sv. Helena – Dolsko (LJ nadškofija)
Zagorje (KP škofija)

PODRUŽNIČNE cerkve posvečene sv. Heleni:

ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Bela Cerkev (NM škofija)
Draga

2.
Cerklje na Gorenjskem (LJ nadškofija)
Grad

3.
Črna na Koroškem (MB nadškofija)
Podpeca

4.
Dragatuš (NM škofija)
Belčji vrh

5.
Mirna (NM škofija)
Mirna

6.
Podzemelj (NM škofija)
Zemelj

7.
Predloka (KP škofija)
Podpeč

8.
Rodik (KP škofija)
Gradišče

9.
Sedlo (KP škofija)
Podbela

10.
Slivnica pri Celju (CE škofija)
Javorje

11.
Šmiklavž pri Slovenj Gradcu (MB nadškofija)
Graška gora

Gradiva:

Sv. Helena (v ang.) – 2:40 min: https://www.youtube.com/watch?v=F1H-qrRYCAg

Sv. Helena (v hr.) – 3:09 min: https://www.youtube.com/watch?v=sEC-UkYmB3w

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Hijacint: Apostol Poljske
2024-08-17
Sv. Hijacint je že za časa življenja storil toliko čudežev, da so ga imenovali kar Čudodelnik … Velja za apostola Poljske in Prusije.

Iz življenja …
Sv. Hijacint se je rodil leta 1183 na gradu v kraju Opole v Šleziji na Poljskem.
Študiral je v Parizu in Bologni. Po doktoratu iz kanonskega prava na Bologni je postal duhovnik – kanonik v Krakovu na Poljskem. Leta 1217 je verjetno v imenu svojega škofa odpotoval v Rim. Med bivanjem v Rimu naj bi bil priča čudežu sv. Dominika. Sam sv. Dominik ga je sprejel v svoj red, red pridigarjev, nato pa poslal nazaj na Poljsko, da je tam ustanavljal samostane in širil dominikanski red ter oznanjal.
Umrl je v Krakovu leta 1257. Velja za apostola Poljske in Prusije.
Že za časa življenja je storil toliko čudežev, da so ga imenovali kar Čudodelnik; znan je npr. čudež, kako je obudil utopljenca, ki je že dva dni ležal v vodi. Papež Klemen VIII. je o njem dejal, da svetniki niso storili nobenega čudeža, ki bi ga ne bil storil tudi Hijacint.

Upodobitve
Upodabljajo ga kot dominikanca z monštranco, kelihom in Marijinim kipom.

Zavetnik
Je zavetnik dominikancev, benediktincev; za srečen porod, proti nerodovitnosti v zakonu.

Gradiva:

Sv. Hijacint (v ang.) – 1:54 min: https://www.youtube.com/watch?v=owcS6b_lY_A

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Rok: Priprošnjik pred kužnimi boleznimi
2024-08-16
Sv. Rok je zelo češčen zavetnik proti kužnim boleznim. Čeprav je njegovo življenje prepleteno z legendami, pa je moč njegove priprošnje ob kužnih boleznih zgodovinsko izpričano še zlasti od 15. stoletja.

Iz življenja …

Sv. Rok, katerega god praznujemo 16. avgusta, je rojen okoli leta 1295 v Montpellieru v Franciji v plemiški družini. Zgodaj je ostal brez staršev in prišel v varstvo strica, ki ga je verjetno pustil študirati na zdravstveni šoli. Takoj ko je postal polnoleten, je svojo dediščino razdelil revežem in se napotil na romanje v Rim.
Ker pa je bila takrat v Italiji kuga, se je Rok spotoma ustavil v več krajih in stregel kužnim bolnikom – po legendi zgolj tako, da jih je prekrižal. Po treh letih v Rimu se je odpravil domov in se na poti tudi sam okužil v Piacenzi na severu Italije. Da ne bi okužil drugih, se je umaknil v gozd, da bi umrl. Pobožna legenda pravi, da ga je s pijačo krepčal angel, pes pa mu je vsak dan prinašal kruh in tako je počasi okreval.
Po okrevanju se je vrnil v svoj kraj, kjer je divjala vojna. Ker je bil tako zelo spremenjen, da ga niso prepoznali, so ga obtožili vohunstva in zaprli v ječo, kjer je po petih letih 16. avgusta 1327 umrl.
Njegovo češčenje se je začelo širiti zlasti po vesoljnem cerkvenem zboru v Konstanci leta 1414, kjer je tedaj izbruhnila kuga, a po procesiji sv. Roku v čast je takoj prenehala. Od tedaj naprej so ljudje po mnogih evropskih deželah s povzdignjenimi rokami klečali pred njegovo podobo in ga prosili, naj jih varuje kuge; tudi na slovenskih tleh.

Molimo
Slavni sv. Rok, ki si ob umiranju Gospoda prosil za posebno milost,
da bi bile uslišane vse molitve tistih, ki se obrnejo nate;
obrni svoj pogled na nas, ki smo okuženi na duši in telesu,
podeli nam telesno in duhovno zdravje,
odvrni od naše dežele vsako vrsto okužbe,
osvobodi nas samoljubja,
da bi, osvobojeni od zemeljskih dobrin,
po tvojem zgledu slednje namenili ubogim
in tako bili uvrščeni med Božje prijatelje.
To te prosimo po Kristusu, našem Gospodu.
Amen.

Zavetnik
Sv. Roku se priporočajo zoper kugo in proti vsem nesrečam. Kot svetnika ga časte zdravniki, predvsem kirurgi, lekarnarji, kmetje, jetniki, romarji …

Upodabljanje
Umetniki sv. Roka upodabljajo v romarski obleki, z romarsko palico in bučo, z roko pa kaže na kužni tvor na stegnu, poleg njega je pes s kosom kruha v gobcu. Včasih je upodobljen skupaj s sv. Boštjanom.

Cerkve v Sloveniji
Tudi na Slovenskem je pogosto razsajala kuga, ljudje pa so se zatekali k sv. Roku, na kar kaže tudi njemu posvečenih 30 cerkva in tri kapele.
Podrobnejši seznam cerkva po krajih je v nastajanju …

Gradiva:

Sv. Rok (v ang.) – 2:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=acifZF7oIt4

Sv. Rok (v hr.) – 3:38 min: https://www.youtube.com/watch?v=o4lW_cf39Yc

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Marija Vnebovzeta: Zapovedan praznik
2024-08-15
Marijino vnebovzetje, imenovano tudi veliki šmaren ali velika maša, spada med najstarejše in največje Marijine praznike. Ta dan je v Sloveniji od leta 1992 dela prost dan.

Verniki ta dan romajo v Marijine romarske kraje (Brezje, Ptujsko goro, Sveto goro …) in se spominjajo posebne milosti, ki jo je bila deležna Jezusova mati Marija.

In Marija je rekla: »Moja duša poveličuje Gospoda
in moj duh se raduje v Bogu, mojem Odrešeniku,
kajti ozrl se je na nizkost svoje služabnice.
Glej, odslej me bodo blagrovali vsi rodovi …
(Lk 1,46-48)

Cerkev je že v apostolskih časih slavila versko resnico, da Marija ob koncu svojega življenja ni umrla, temveč samo zaspala ter bila z dušo in s telesom vzeta k Jezusu, svojemu Sinu v nebeško slavo. O Marijinem vnebovzetju poročajo že apokrifni evangeliji in pomembni teologi iz prvih stoletij, kot npr. sv. Janez Damaščan, sv. Efrem Sirski …
Praznik Marijinega vnebovzetja je Cerkev različno poimenovala, kot npr. Marijino zaspanje, Marijin prehod … Od 5. stoletja so ga v Jeruzalemu praznovali kot dan Božje Matere Marije. Zdi se, da se v zakramentarju papeža Hadrijana I. (772-795) ta praznik prvič imenuje Marijino vnebovzetje, v mašni molitvi pa je poudarjena vera, da je Jezusova Mati končala svoje zemeljsko življenje, vendar smrt nad njo nima takšne moči, kakršno ima nad telesom drugih smrtnikov. Izpričujoč to vero Cerkve je papež Pij XII. leta 1950 slovesno razglasil dogmo (versko resnico) o Marijinem vnebovzetju:
»Ko je Brezmadežna Mati Božja, večna Devica Marija dopolnila svoje zemeljsko življenje, je bila s telesom in dušo vzeta v nebeško slavo.«

Ta praznik povzdiguje človeško dostojanstvo in nam pomaga jasneje videti, h kakšnemu cilju stremijo naše duše in telesa.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je Mariji vnebovzeti posvečenih 100 cerkva (56 župnijskih, 44 podružničnih) in štiri kapele.
Podrobnejši seznam po krajih je v izdelavi ….

Gradiva:

Pesem Marija skoz življenje – 2:02 min: https://www.youtube.com/watch?v=s0wa0_Sf2TU
Besedilo iz Brevirja 15. 8. 2020, Marijino vnebozetje

Kaj je Marijino vnebovzetje? (v ang.) – 9:37 min: https://www.youtube.com/watch?v=I3cM45ki1M0

Marijino vnebovzetje (v hr.) – 3:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=9bz8eGvFHEE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Maksimilijan Kolbe: Božja ljubezen v Auschwitzu
2024-08-14
Sv. Maksimilijan Kolbe je svetnik druge svetovne vojne. Svojim sobratom minoritom je govori: »Prosim, bodite sveti. Svetost ni razkošje, ampak najpreprostejša dolžnost. In ni težka …«
Gre za to, da človek v vseh življenjskih odločitvah vedno izbere dobroto, poštenost in ljubezen.

Iz življenja …
Sv. Maksimilijan Kolbe je bil rojen leta 1894 na Poljskem kot Rajmund. Že od malih nog je čutil močno predanost Materi Božji. S sedemnajstimi leti je vstopil v minoritski red in po študiju v Rimu prejel mašniško posvečenje leta 1918. Doktoriral je iz filozofije in teologije.
Poklicanega se je čutil za evangelizacijo prek medijev. Ko je bil še v Rimu, je zaradi ljubezni do Marije ustanovil duhovno skupnost Militia Imaculata (Vojska Brezmadežne), da bi ljudi spreobračal k Bogu prek Marije.
Leta 1922 se je vrnil na Poljsko in ustanovil številne revije, nato pa šel za šest let misijonarit na Japonsko. Štiri leta pred drugo svetovno vojno se je vrnil v domovino.

Takoj po začetku vojne se je Maksimilijan Kolbe kot »preveč dejaven« duhovnik znašel v koncentracijskem taborišču, leta 1941 pa so ga odpeljali v zloglasno taborišče Auschwitz, kjer je pogumno prenašal vsa mučenja in ponižanja, pomagal in tolažil druge. Nekega dne so zaradi bega enega taboriščnika kaznovali deset zapornikov z grozno smrtjo v bunkerju lakote. Med »izbranci« je bil tudi Franciszek Gajowniczek, družinski oče, ki je začel v solzah pripovedovati o svojih dveh otrocih. Ko je v nemoči kričal, je obsojenec s številko 16.670 stopil iz vrste, ki ji je bilo prizanešeno, in ponudil svoje življenje v zameno za njegovo. To je bil Maksimilijan Kolbe. Nacisti so njegovo ponudbo sprejeli. Od 31. julija do 14. avgusta je bilo iz bunkerja lakote slišati molitve in pesmi. Obsojenci so umirali spokojno, poživljeni in okrepčani s Kolbejevo besedo. Zadnji je malo pred praznikom Marijinega vnebovzetja umrl tudi shujšani Maksimilijan Kolbe. »Zdrava Marija!”, je bil zadnji vzklik na njegovih ustnicah, medtem ko je iztegnil roko nacistu, ki mu je vbrizgal smrtonosni fenol, s katero je pospešil njegovo smrt.
Ko je bil Maksimilijan Kolbe leta 1982 razglašen za svetnika, je bil med množico na trgu sv. Petra s solzami v očeh tudi osiveli Franciszek Gajowniczek s svojo družino.

Zavetnik
Sv. Maksimilijan Kolbe je zavetnik novinarjev, radioamaterjev, družin, ujetnikov, političnih zapornikov.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot zapornika v zaporniški obleki s številko 16670, s časopisi in svetinjo Brezmadežne Marije.

Gradiva:

Pesem Maksimilijan Kolbe (v ang.) – 4:05 min: https://www.youtube.com/watch?v=-1EsJdJz2lQ

Božja ljubezen in Auschwitz – sv. Maksimilijan Kolbe (v hr.) – 4:53 min: https://www.youtube.com/watch?v=BDDnposFaNE

Papež Frančišek obišče celico Maksimilijana Kolbeja (v ang.) – 1:15 min: https://www.youtube.com/watch?v=tk9rHvWfzxY

Duhovne misli Benedikta XVI. za god sv. Maksimilijana Kolbeja

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Filomena Rimska: Zavetnica Marijinih otrok
2024-08-13
Sv. Filomena je zavetnica čistosti in devištva …

Iz življenja …
Sv. Filomena je bila grška princesa iz 3. stoletja, vzgojena v krščanski veri. Ko ji je bilo 13 let, se je rimski cesar Dioklecijan želel poročiti z njo, ona pa ne z njim, ker se je pred tem zaobljubila devištvu za Jezusa Kristusa. Za več mesecev jo je vrgel v ječo. Mučili so jo na različne načine. Večkrat jo je hotel usmrtiti, a je bila na čudežen način rešena. Ko so jo npr. s sidrom okoli vratu vrgli v reko Tibero, sta v trenutku prišla angela in odvezala vrv. Sidro je potonilo, angela pa sta jo pred množico opazovalcev prinesla na obrežje. Mnogi so se takrat spreobrnili in sprejeli krščansko vero. Na koncu jo je cesar dal obglaviti.

Zavetnica
Sv. Filomena je zavetnica čistosti in devištva, pravkar rojenih otrok, mladih, mladih zakonskih parov, žalujočih in ujetih, bolnih in trpečih, vseh, ki opravljajo izpite.

Molimo
Slavna devica in mučenka, ki te je Bog tako ljubil, skupaj s teboj se veselim milosti, ki ti jih je Bog podaril v slavo svojega imena, v slavo svoji Cerkvi in v čast tvojemu življenju in tvoji smrti.
Veselim se, ko vidim tvojo čistost, tvojo velikodušnost, tvojo predanost Jezusu Kristusu in evangeliju, tvojo prejeto nagrado v nebesih in na zemlji!
Prevzet s tvojo čistostjo in hrabrostjo, poln upanja, ko vidim nagrado tvojih zaslug, se ti odločim slediti, izogibajoč se vsakemu zlu, in izpolnjevati Božjo voljo.
Pomagaj mi, o velika svetnica sv. Filomena, s svojo mogočno priprošnjo!
Izprosi mi neustrašno neminljivo čistost, nepremagljivo duhovno moč, velikodušnost, ki se za nobeno ceno ne odreče Bogu, neomajno ljubezen, ki se je pripravljena žrtvovati za vero v Kristusa, ljubezen do svete Cerkve in papeža. Amen.

Gradiva:

Sv. Filomena (v ang.) – 3:23 min: https://www.youtube.com/watch?v=o1F2gY6Rjcg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Ivana Šantalska: Ustanoviteljica salezijank
2024-08-12
Sv. Ivana Frančiška Šantalska, ustanoviteljica salezijank, je imela za duhovna voditelja kar dva svetnika: sv. Frančiška Saleškega in sv. Vincencija Pavelskega.

Iz življenja …
Sv. Ivana se je rodila leta 1572 v Dijonu v Franciji. Poročila se je z baronom de Chantal, s katerim je imela šest otrok. Prva dva sta umrla ob rojstvu. Po desetih letih srečnega zakona se je mož smrtno ponesrečil na lovu. Mlada vdova se je odločila, da se ne bo več poročila in da se bo poleg skrbi za svoje otroke posvečala le še dobrodelnim opravilom. Na svojem domu je sprejemala reveže in bolne in jim stregla ter zanje skrbela.

Tri leta po smrti svojega moža je spoznala ženevskega škofa sv. Frančiška Saleškega, ki je postal njen duhovni vodja. V pismih in pogovorih z njim je vedno bolj razmišljala, da bi živela v samostanu. Njena pisma (okrog 350 pisem) so polna globoke duhovne vsebine. Po dolgih letih vdovstva ji je škof predlagal ustanovitev nove družbe. Leta 1610 je skupaj z njim v Annecyju ustanovila družbo obiskovalk oz. red sester Marijinega obiskanja, pozneje imenovane tudi salezijanke. Prvi samostan je bil zgrajen v Lyonu leta 1615. Redovnice so se posvečale srbi za bolnike in reveže, pozneje pa tudi vzgoji deklet.
Po smrti sv. Frančiška Saleškega je »mati Šantalska« našla novega duhovnega vodja v sv. Vincenciju Pavelskem, ustanovitelju lazaristov. O njej je rekel:

»Bila je polna vere, a vse življenje so jo mučile skušnjave. Kljub vsemu trpljenju njen obraz ni nikoli izgubil vedrine in je neomajno ostala zvesta Bogu. Zato jo imam za najsvetejšo dušo, kar sem jih kdaj srečal.«

Prvi samostan izven Francije je bil ustanovljen leta 1638 v Torinu, zanimanja pa so prišla tudi iz vse Evrope. »Mati Šantalska«, ki je na konju obiskovala vse svoje samostane, je umrla leta 1641.
Za svetnico pa je bila razglašena le četrt stoletja kasneje.
Znala je združevati kontemplativno z aktivnim karitativnim delovanjem.

Zavetnica
Je zavetnica salezijank, vdov; k njej se priporočajo za srečen porod.

Upodobitve
Obstoji njen originalni portret v redovnem oblačilu salezijank. Umetniki jo skoraj vedno upodabljajo kot redovnico s srcem, včasih tudi s križem ali knjigo (pravilo reda) v roki, ki jo prejema od sv. Frančiška Saleškega.

Gradiva:

Življenje sv. Ivane Šantalske (v ang.) – 3:42 min: https://www.youtube.com/watch?v=HNR1dOXiGNc

Sv. Ivana Frančiška Šantalska (v hr.) – 2:33 min: https://www.youtube.com/watch?v=oMHWGOvh5zk

Animacija sv. Ivana Frančiška Šantalska (v ang.) – 1:12 min: https://www.youtube.com/watch?v=C5qosByF0Lc

Pisma sv. Ivane Šantalske (v ang.) – 1:52 min: https://www.youtube.com/watch?v=fyqtPKHSfY4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Klara Asiška: Ustanoviteljica klaris, zavetnica televizije
2024-08-11
Sv. Klara, zavetnica klaris idr., je v novejšem času (1958) postala zavetnica telefona in televizije.
Po legendi naj bi na božič leta 1252 iz svoje celice na daljavo spremljala in doživljala praznične obrede.

Iz življenja …
Sv. Klara se je rodila leta 1194 v Assisiju v Italiji v plemiški družini Offrediccio. Imela je še dve mlajši sestri.
Dobila je temeljito versko vzgojo in dobro izobrazbo; tekoče je govorila latinščino in bila spretna v vezenju in gospodinjskih opravilih.
Ko je odslovila snubce, se je po večkratnih srečanjih s sv. Frančiškom Asiškom odločila, da gre po njegovi poti, a oče ji tega ni dovolil.
Leta 1212 ponoči je s pomočjo sv. Frančiška in njegovih spremljevalcev na skrivaj zbežala iz domače hiše in začela živeti redovno življenje. Sv. Frančišek ji je ostrigel dolge lase. Naredila je zaobljube uboštva, čistosti in poslušnosti. Sv. Frančišek jo je sprva namestil v benediktinske samostane, da bi jo zaščitil pred očetovimi nasilnimi poskusi, da bi jo odpeljal domov.
Šele leta 1215 se je sv. Klara skupaj s svojimi sledilkami lahko nastanila pri cerkvici sv. Damijana in ustanovila redovno skupnost žensk, kasneje imenovanih klarise, katerim so se na koncu pridružile tudi njena mati in druge sorodnice. Živele so preprosto in v uboštvu, brez slehernega premoženja.
9. avgusta 1253, le dva dni pred njeno smrtjo, je papež Inocenc IV. potrdil njeno pravilo, ki zahteva klavzuro in strogo uboštvo. Gojijo zlasti češčenje sv. evharistije in Matere Božje.
Ob Klarini smrti je bilo v Evropi že več kot 150 samostanov klaris.
Papež je sv. Klaro že dve leti po njeni smrti razglasil za svetnico.

Upodabljanje

Umetniki sv. Klaro upodabljajo v redovni obleki klaris z vodilom (knjigo), monštranco, križem, ciborijem ali lilijo.

Zavetnica
Sv. Klara, zavetnica klaris idr., je v novejšem času (1958) postala zavetnica telefona in televizije. Po legendi naj bi na božič leta 1252 iz svoje celice na daljavo spremljala in doživljala praznične obrede.

Klarise v Sloveniji
Na slovensko ozemlje so prve klarise prišle že leta 1300. Pri nas je bilo sedem samostanov klaris (v Mekinjah pri Kamniku, v Kopru, Celju, Šentvidu ob Glini na Koroškem, Škofji Loki, Gorici in v Ljubljani), a jih je cesar Jožef II. 1782 ukinil.
Po 200 letih so se klarise znova naselile pri nas, in sicer v Nazarjah in kasneje še v Dolnicah in Turnišču.

Gradiva:

Odlomki in pesem iz FILMA Sv. Frančišek in Klara – v it. (celoten film je na DVD dosegljiv tudi v slov.): https://www.youtube.com/watch?v=rMg5eqBaZtc

Sv. Klara Asiška (v hr.) – 3:28 min: https://www.youtube.com/watch?v=ryYnlq4ocUk

ZA OTROKE – Zgodba o sv. Klari Asiški (v ang.) – 12:48 min: https://www.youtube.com/watch?v=qCVX2vkQMjA

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Lovrenc: Priljubljen šaljivi svetnik
2024-08-10
Sv. Lovrenc, diakon in mučenec, ki se je rodil v 3. stoletju, je postal skozi zgodovini zelo priljubljen svetnik.
Samo v Rimu, kraju njegovega mučeništva, mu je poleg velike bazilike posvečenih še šest »navadnih« cerkva; v Sloveniji mu je posvečenih 51 cerkva in tri kapele. Veliko krajev se ponaša z njegovim imenom. Zakaj tolikšna priljubljenost?
Morda zato, ker je ljudstvo v njegovi življenjski zgodbi poleg številnih sposobnosti in vrlin prepoznalo tudi iznajdljivost in kljubovanje nasilnemu zatiralcu, zaradi katerega je David premagal Goljata.

Iz življenja …
Čeprav je bil sv. Lovrenc še mlad, je postal eden izmed sedmih diakonov papeža Siksta II. Poleg skrbi za uboge in reveže so mu zaupali tudi upravljanje cerkvenega premoženja. Ko je rimski cesar Valerijan začel preganjati kristjane, so prijeli papeža in ga obsodili na smrt. Papežu je le malo pred tem uspelo sv. Lovrencu naročiti, naj vse cerkveno premoženje razdeli najbolj ubogim. Kmalu zatem so prijeli še sv. Lovrenca in mu ukazali, naj jim prinese in izroči cerkveni zaklad. Ta je čez tri dni pripeljal pred cesarja množico rimskih revežev in bolnikov, rekoč, da je tu resnični zaklad Kristusove Cerkve. Cesar je ves besen naročil, naj sv. Lovrenca živega žgejo na ražnju. Ta pa je molil in mučiteljem zaklical, naj ga obrnejo, ker je po eni strani že pečen. Mučeniške smrti je umrl 10. avgusta 258.

Upodobitve
Umetniki sv. Lovrenca upodabljajo kot mladega diakona z ražnjem, mošnjičkom ali kruhom.

Zavetnik
Sv. Lovrenc je zavetnik diakonov, knjižničarjev, arhivarjev, kuharjev in številnih poklicev, ki imajo opravka z ognjem; učencev in študentov, revežev; priprošnjik proti očesnim boleznim, vročici; za dober pridelek, vernih duš v vicah, proti kožnim boleznim in kugi.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Lovrencu posvečenih 51 cerkva (20 župnijskih, 31 podružničnih) ter tri kapele.
Podrobnejši seznam cerkva po krajih se pripravlja …

Gradiva:

Sv. Lovrenc (v ang.) – 1:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=jQ4cHHOQod0

Praznik sv. Lovrenca, diakona in mučenca (v hr.) – 2:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=sdQ26tv31GI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Edith Stein: Filozofinja in karmeličanka, umorjena v Auschwitzu
2024-08-09
Mlada Edith Stein se je spraševala: Od kod prihajamo? Kam gremo, ko umremo? Kdo je Bog? …
Po svojem spreobrnjenju ugotavlja: »Bog je resnica. Kdor išče resnico, ta išče Boga, pa če se tega zaveda ali ne.« Prav tako ugotavlja: »Držati se Kristusa – tega ne moremo, ne da bi hkrati hodili za njim.«

Iz življenja …
Edith Stein se je rodila 12. oktobra 1891 na Poljskem kot enajsti, najmlajši otrok judovskih staršev. Čeprav je bila vzgojena po vseh predpisih judovske vere, je mlado Edith svet šole oddaljil od vere. Že pri trinajstih letih je postala ateist. Odločila se je za študij filozofije in doktorirala. Predavala je na številnih univerzah, pisala razprave, govorila osem jezikov in si pridobila velik ugled, a se ni ustavila.
Še naprej je nadaljevala z iskanjem resnice, dokler ni naletela na avtobiografijo sv. Terezije Avilske. Tedaj je doživela popolni preobrat in se pri enaintridesetih letih kljub uspešni karieri in velikemu nasprotovanju matere krstila ter enajst let pozneje (1933) pridružila karmeličankam v Kölnu in prejela ime Terezija Benedikta od Križa.
Hitlerjev vzpon na oblast in preganjanje Judov nista prizanesla niti Edith niti njen sestri Rozi, ki se je prav tako spreobrnila v katoličanko. Leta 1938 se je Edith s pomočjo skupnosti pretihotapila čez mejo na Nizozemsko in bila sprejeta v samostan v Echtu. Tu je začela s pisanjem pomembne študije Znanost križa (Kreuzeswissenschaft), a je ni dokončala.
Aretirali so jo in 9. avgusta leta 1942 usmrtili v plinski celici v koncentracijskem taborišču Auschwitzu.
Sv. papež Janez Pavel II. jo je leta 1998 razglasil za svetnico, naslednje leto pa za sozavetnico Evrope, skupaj s sv. Brigito Švedsko in sv. Katarino Siensko.
»Verovati v svetnika ne pomeni nič drugega, kakor čutiti v njem navzočega Boga.«

(sv. Edith Stein)
Gradiva:

Edith Stein (v ang.) – 3:24 min: https://ocarm.org/en/multimedia/day-saint-edith-stein

Zgodba za otroke o sv. Edith Stein (v ang.) – 1:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=1g7i-ffVrks

Edith Stein – ob fotografijah (v ang.) – 4:39 min: https://www.youtube.com/watch?v=qNzuavxBomY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Dominik: Ustanovitelj dominikancev
2024-08-08
Sv. Dominika imajo mnogi za začetnika molitve rožnega venca. Toda ali to drži?

Iz življenja …

Sv. Dominik, ustanovitelj dominikancev, se je rodil v plemiški družini v španski vasi Caleruega okoli leta 1170 kot najmlajši od štirih otrok. Po odlični izobrazbi je študiral še teologijo in filozofijo, ter bil posvečen v duhovnika. V njem se je porodila želja, da bi kot misijonar deloval med krivoverci in odpadniki. V njegovem času so se namreč po Evropi kot kuga hitro širila razna krivoverstva (albižani, valdežani, katari), ki so rušila temelje katoliške Cerkve in prave vere.
Nekateri so proti krivovercem v boju za pravo vero nastopali z orožjem, sv. Dominik pa se je boril z drugim »orožjem«: z rožnim vencem, ki mu ga je v videnju zaupala Marija. Mnogi ga imajo zato za začetnika molitve rožnega venca, toda ta molitev je obstajale že pred njim, seveda ne v današnji obliki. Skupaj s svojimi somišljeniki je potoval iz kraja v kraj in pridigal z besedo in zgledom. To njegovo delovanje je pripeljalo do ustanovitve reda bratov pridigarjev (dominikancev), ki ga je Dominik ustanovil leta 1215 v Toulousu.
Potrjen dominikanski red se je hitro razširil po vsej Evropi in je pet let kasneje imel že 70 samostanov in lastne profesorje na univerzah v Parizu in Bologni. Sv. Dominik je potoval po novoustanovljenih samostanih v Španiji, Franciji in Italiji in sam neutrudno pridigal z velikim uspehom.
Umrl je na enem od misijonskim potovanj, in sicer 6. avgusta 1221 v Bologni. Govori se, da je umrl v postelji enega od sobratov, ker svoje sploh ni imel.
Kanoniziran je bil že leta 1234 in počiva v baziliki v Bologni.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo v dominikanski obleki s tonzuro na glavi; s knjigo, lilijo, kamnom, vrabcem, palico in rožnim vencem v rokah. Nad glavo ima zvezdo, pri nogah pa črno-belega psa.

Dominikanci v Sloveniji
Pri nas so dominikanci le še v Petrovčah in Žalcu; včasih pa so imeli samostane še v drugih krajih (Brežice, Ptuj, Koper, Novi Klošter pri Celju). Dominikanke so bile v Studenicah, Velesovem, Radljah in Kopru.

Gradiva:

Sv. Dominik (v ang.) – 5:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=QRTL93_jSnI

Zgodovina sv. Dominika (v ang.) – 14:19 min: https://www.youtube.com/watch?v=jWd-RlWAJlM

Sv. Dominik (v hr.) – 4:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=8X9mfUylAVI

Zgodba za otroke o sv. Dominiku (v ang.) – 17:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=87V3RolKeug

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Kajetan Tienski: Zavetnik tistih, ki iščejo delo
2024-08-07
Sv. Kajetan je ustanovitelj reda regularnih klerikov, ljudsko imenovanih teatinci.

Iz življenja …

Sv. Kajetan se je rodil leta 1480 v Vicenzi v plemiški družini Tiene, s polnim imenom Gaetano da Thiene.
Pri štiriindvajsetih letih je doktoriral iz prava. Ko je opravljal službo ravnatelja papeške pisarne se je odločil za duhovni poklic in pri 37-ih letih prejel mašniško posvečenje. Prizadet nad slabim stanjem krščanskega življenja v mestih je začel razmišljati o ustanovitvi elitne skupine duhovnikov, ki bi živela kakor redovniki. Zamisel je uresničil leta 1524 v Rimu z ustanovitvijo reda regularnih klerikov, ljudsko imenovanih teatinci. Red je bil ustanovljen s ciljem obnove duhovništva in borbe proti protestantizmu in skrbi za bolnike in ranjence. Teatinci so zgledno živeli in se posvečali apostolatu. Odrekli so se lastnini in željam po časteh, kar je bila v tistem času velika skušnjava mnogih duhovnikov. Pogosto so pridigali, maševali in podeljevali zakramente. Ta družba se je hitro širila v druga italijanska mesta: Benetke, Verono, Neapelj.
Sv. Kajetan je umrl v Neaplju leta 1547.

Zavetnik
Sv. Kajetan je zavetnik delavcev, nezaposlenih, tistih, ki iščejo delo.

Gradiva:

Sv. Kajetan (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=EE-kcpyqeR8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Jezusova spremenitev na gori
2024-08-06
Praznik Jezusove spremenitve na gori so na Vzhodu obhajali že konec 4. stoletja, za Zahodno Cerkev pa ga je uvedel papež Kalist III. leta 1457.

Vsebina praznika …
Vsebina praznika se nanaša na evangeljski dogodek o Jezusovi spremenitvi na gori (Mt 17,1-9; Mr 9,2-13; Lk 9,28-36). V njem je zapisano, kako se je Jezus na omenjeno goro odpravil skupaj z apostolom Petrom, Janezom in Jakobom in se tam pred njimi spremenil in jim dal za trenutek videti svoje božanstvo. Ob njem sta se prikazala Mojzes in Elija, dve pomembni osebi iz Stare zaveze; Mojzes kot predstavnik postave, Elija pa prerokov.

Iz Svetega pisma …

Čez šest dni je Jezus vzel s seboj Petra, Jakoba in njegovega brata Janeza in jih peljal na visoko goro, na samo. Vpričo njih se je spremenil. Njegov obraz je zasijal kot sonce in njegova oblačila so postala bela kot luč. In glej, prikazala sta se jim Mojzes in Elija, ki sta govorila z njim. Oglasil pa se je Peter in rekel Jezusu: »Dobro je, da smo tukaj, Gospod! Če hočeš, postavim tu tri šotore; tebi enega, Mojzesu enega in Eliju enega.« Ko je še govoril, jih je obsenčil svetel oblak, in glej, glas iz oblaka je rekel: »Ta je moj ljubljeni Sin, nad katerim imam veselje; njega poslušajte!« Ko so učenci to zaslišali, so padli na obraz in se zelo prestrašili. In Jezus je pristopil, se jih dotaknil in rekel: »Vstanite in ne bojte se!« Ko pa so povzdignili oči, niso videli nikogar razen Jezusa samega. In medtem ko so šli z gore, jim je Jezus zapovedal: »Nikomur ne povejte, kar ste videli, dokler Sin človekov ne bo obujen od mrtvih!« (Mt 17,1-9)

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je Gospodovi spremenitvi posvečena kapela v župniji Dobrovnik, ki leži v murskosoboški škofiji.

Gradiva:

Odlomek iz filma Jezus: Jezusova spremenitev (v ang.)- 1:45 min: https://www.youtube.com/watch?v=Pl-6pTDa1yU

Praznik Jezusove spremenitve (v hr.) – 2:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=nKV6uy8JjsY

Jezusova spremenitev (v ang.) – 2:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=PAuztgpHcco

Lokacija gore spremenitve (v ang.) – 2:18 min: https://www.youtube.com/watch?v=B6jDW36a3ps

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Marija Snežna: Sv. Marija Velika
2024-08-05
Na današnji dan je bila v Rimu posvečena Marijina cerkev sv. Marija Velika.

Odkod ime Marija Snežna?
Ime »snežna« izvira iz legende, da je sredi poletja, 5. avgusta leta 352, sneg pobelil grič Eskvilin v Rimu. Zato je papež Liberij (352-366) na tem mestu zgradil cerkev.

Cerkev je preuredil papež sv. Sikst III. in jo posvetil Božji Materi Mariji v spomin na vesoljni cerkveni zbor v Efezu leta 431. Ta koncil je namreč poudaril, da je Marija res prava Božja Mati in obsodil nauk carigrajskega patriarha Nestorija, ki je to resnico tajil.
Pozneje so cerkev poimenovali sv. Marija Velika, ker je najbolj častna bazilika, ki je posvečena Materi Božji na Zahodu. Bazilika sv. Marije Velike je ena od štirih rimskih bazilik, ki nosijo naziv velika.
Poleg prvih znanih jaslic iz 4. stoletja časte v njej tudi prastaro podobo Matere Božje, ki naj bi jo naslikal sam evangelist sv. Luka. Ta ikona je zaslužna za rešitev Rima pred kugo, znana kot Salus Populi Romani (Rešitev rimskega ljudstva).
V tej cerkvi je verjetno prejel sv. mašniško posvečenje sv. Metod.

Cerkve v Sloveniji

Pri nas je sv. Mariji Snežni posvečenih 18 cerkva in 10 kapel.

Mariji Snežni so posvečene naslednje ŽUPNIJSKE CERKVE:

Trnovo pri Gorici (v KP škofiji),
Gora pri Sodražici (v LJ nadškofiji),
Marija Snežna (v MB nadškofiji,
Solčava (v CE škofiji),
Svetina (v CE škofiji).

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Mariji Snežni:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Avče (KP škofija)
Nadavče

2.
Beltinci (MS škofija)
Melinci

3.
Biljana (KP škofija)
Snežeče

4.
Breginj (KP škofija)
Kladje (++)

5.
Goče (KP škofija)
Obelunec

6.
Hinje (NM škofija)
Vrbovec?

7.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Jablanica

8.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Vrbica

9.
Podgorje (KP škofija)
Gradišče

10.
Studeno (KP škofija)
Strmca

11.
Sv. Jurij v Prekmurju (MS škofija)
Fikšinci

12.
Šentvid pri Stični (LJ nadškofija)
Velike Pece

13.
Žužemberk (NM škofija)
Budganja vas

KAPELE:

1.
Borjana (KP škofija)
Borjana (++)

2.
Piran (KP škofija)
Piran

3.
Cerklje na Gorenjskem (LJ nadškofija)
Krvavec

4.
Dovje (LJ nadškofija)
Kredarica

5.
Draga (LJ nadškofija)
Podplanina

6.
Kranj – Šmartin (LJ nadškofija)
Gora Jošt

7.
Kranjska Gora (LJ nadškofija)
Martuljek

8.
Stranje (LJ nadškofija)
Velika Planina

9.
Dobrovnik (MS škofija)
Genterovci (++)

10.
Solčava (CE škofija)
Logarska Dolina

Gradiva:

Posvetitev bazilike sv. Marije Velike (v hr.) – 3:09 min: https://www.youtube.com/watch?v=wmG60Cr6GGM

Marija Snežna (v ang.) – 2:10 min: https://insidethevaticanpilgrimages.com/our_lady_of_the_snows/

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Vianney: Arški župnik
2024-08-04
Sv. Janez Marija Vianney je znan kot arški župnik.

Iz življenja …
Sv. Janez Vianney se je rodil leta 1786 v kmečki družini v Franciji. Že kot deček je bil zelo pobožen.
Želel je postati duhovnik, toda šola mu je predstavljala veliko oviro, saj mu ni šla dobro; ni in ni mogel opraviti izpitov. Z molitvijo, marljivostjo in pomočjo drugih mu je vendarle uspelo opraviti izpite, tako da je leta 1815 prejel mašniško posvečenje. Njegova pobožnost je odtehtala njegove intelektualne sposobnosti!
Škof ga je imenoval za kaplana pri duhovniku Karolu Balleyu, ki mu je bil že prej v oporo, da bi ga še bolj uvedel v duhovniško in pastoralno delo.
Leta 1818 je bil sv. Janez Vianney imenovan za župnika majhne in duhovno zanemarjene župnije Ars blizu Lyona. Takoj je začel opravljati pokoro za župnijo, nenehno je molil, oznanjal in pridigal. In župnija je v enainštiridesetih letih njegovega župnikovanja postala prava duhovna oaza.
Sem so se prihajali spovedovati iz cele Francije in od drugod, saj se je glas o svetosti “arškega župnika” hitro razširil. V spovednici je preživel celo več kot dvanajst ur dnevno.
Imel je namreč dar branja srca, tako da je mnogim pomagal k spreobrnjenju in duhovnem življenju.
Umrl je 4. avgusta 1859, Ars pa je postal romarsko mesto.

Molitev Arškega župnika v težkih zadevah
O mati Jezusova, po tvojih neizmernih bolečinah pri trpljenju in smrti tvojega Božjega Sina in zaradi grenkih solz, ki si jih prelila, te prosim, daruj sveto, z ranami in krvjo prekrito telo našega Božjega Odrešenika, v zedinjenju s tvojimi bolečinami in solzami, Nebeškemu Očetu, za rešitev duš in za milost, za katero te ponižno prosim …
Jezus, Marija, Jožef, ljubim vas, rešite duše, rešite Bogu posvečene. 3-krat

Sv. Janez Vianney je velikokrat rekel, da ta molitev dela čudeže, če jo molimo ponižno in z zaupanjem. Nekoč je pri pridigi rekel:
»To si dobro zapomnite! Kolikor krat sem prejel kakšno milost, sem jo izprosil s to molitvijo. Ta molitev nikoli ne prevara. Amen.«

Upodobitve
Arškega župnika umetniki najpogosteje upodabljajo kot zelo vitkega duhovnika z vijolično štolo.

Zavetnik
Je zavetnik župnikov.

Gradiva:

Sv. Janez Marija Vianney (v hr.) – 3:39 min: https://www.youtube.com/watch?v=fADxjsgSKuQ

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Avguštin Kažotić: Prvi hrvaški blaženi
2024-08-03
Avguštin Kažotić, imenovan tudi Avguštin Trogirski, je prvi hrvaški blaženi.

Iz življenja …
Avguštin Kažotić se je rodil leta 1260 v Trogirju v Dalmaciji vernim staršem. Vstopil je v dominikanski red in študiral v Parizu.
Leta 1303 ga je papež imenoval za zagrebškega škofa. Njegovo vodenje škofije je bilo zelo plodovito. Izboljšal je organizacijo škofije, restavriral je zagrebško stolnico, pogosto je obiskoval župnije svoje škofije, od duhovnikov je zahteval primerno izobrazbo, uredil je bogoslužje, vodil tri sinode, skrbel za duhovno in gmotno dobro prebivalcev … V celotnem kraljestvu je užival velik ugled.
Leta 1318 je odšel k papežu Janezu XXII. v Avignon v Franciji, da bi ga obvestil o kraljevih zlorabah. Ker mu kralj ni dovolil vrnitve v Zagreb, je postal škof v mestu Lucera v Južni Italiji.
Umrl je v sluhu svetosti za posledicami atentata leta 1323 v Luceri v Italiji, kjer je njegov grob. Na njegovem grobu so se zgodili številni čudeži, predvsem ozdravljenja nemih in obsedenih.
Za blaženega je bil razglašen leta 1702. V zadnjem času so jih spet preiskali, in kar daje upanje, da bo razglašen kmalu za svetnika.

Gradiva:

Bl. Avguštin Kažotić (v hr.) – 4:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=TuCt2ZctHts

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Porciunkula: Praznik posvetitve cerkve v Assisiju
2024-08-02
2. avgusta lahko v vseh cerkvah, ki jih upravljajo manjši bratje (frančiškani, minoriti, kapucini), prejmete t. i. porciunkulski odpustek, in sicer če ste tam pri sv. spovedi, sv. maši in prejmete obhajilo ter zmolite Vero, Očenaš, Zdravo Marijo in Slavo Očetu po papeževem namenu.

Devica Marija Angelska – Porciunkula je pravzaprav praznik posvetitve majhne cerkve sv. Marije Angelske v Porciunkuli (pol ure hoda oddaljene od Assisija), ki je danes nameščena pod kupolo v veliki baziliki. Zelo znana je postala po porciunkulskem odpustku.

To cerkev si je sv. Frančišek izprosil kot »delček« od benediktincev, zaradi česar je dobila ime porciunkula (lat. portiuncula = delček). V tej cerkvi je bilo izhodišče za nastanek frančiškanskega reda. V tej cerkvi je sv. Frančišek prebival, v njej je slišal klic, naj živi po evangeliju, v njej je zbiral svoje brate, v njej je izročil redovno obleko sv. Klari, v njej je umrl. Cerkev je posvečena Božji materi Mariji, zato jo je sv. Frančišek imel tako rad, da je dal bratom nalogo, naj je nikoli na zapustijo. Na mistični način je spoznal, da so mu vsi grehi odpuščeni, kar ga je napolnilo z izjemnim veseljem.
Ker se vsi ljudje niso mogli privoščiti dragih romanj v svete kraje, je Frančišek prosil papeža Honorija III., da vsak, ki gre v to cerkev, dobi popolni odpustek, tako imenovan »porciunkulski«. Kasneje se je le-ta razširil na vse cerkve, ki jih upravljajo manjši bratje.

Gradiva:

Porciunkula – kraji v Italiji – 1:02 min: https://www.youtube.com/watch?v=4ZbrZ5Sao-w

Devica Marija Angelska in porciunkulsi odpustek (v hr.) – 4:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=9mdCoDOrW14

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Alfonz Ligvorij: Pisec priljubljene božične pesmi, ustanovitelj redemptoristov
2024-08-02
Sv. Alfonz Marija Ligvorij je zavetnik spovednikov in moralnih teologov.
Je avtor besedila in glasbe ene najbolj priljubljenih italijanskih božičnih pesmi Tu scendi dalle stelle (izvaja Bocceli).

Iz življenja …
Rodil se je leta 1696 blizu Neaplja kot najstarejši od osmih otrok bogate plemiške družine. Bil je zelo nadarjen otrok: oboževal je glasbo, poezijo in slikanje.

Pri sedemnajstih letih je doktoriral iz prava in začel uspešno pravno kariero. Z odvetništvom se je ukvarjal vse do svojega tridesetega leta. Tedaj je izgubil eno zelo pomembno pravdo, in sicer zaradi podkupljivosti in krivičnosti sodne dvorane, kar ga je močno prizadelo. Po verskem razmisleku se je proti očetovi volji odločil, da postane duhovnik in začel študirati teologijo.
Postal je zelo goreč škofijski duhovnik v Neaplju. Še zlasti se je posvečal revnim. Za oznanjevanje evangelija preprostemu ljudstvu je ustanovil red presvetega Odrešenika, redovniki pa so se po Odrešeniku imenoval redemptoristi (Odrešenik = lat. Redemptor). Posvečali so se ljudskim misijonom. Sv. Alfonz je sestavil več pastoralnih priročnikov, katekizmov in knjig.
Leta 1762 je postal škof v mestu Santa Aga pri Neaplju. Ljudje so svojega škofa sv. Alfonza imenovali »oče revnih«. Kar trinajst let je potreboval, da je duhovno obnovil to zanemarjeno škofijo, potem pa se je zaradi bolezni upokojil in se posvetil predvsem moralni teologiji in duhovnosti.
Za njim so ostala številna dragocena dela, nekatera so prevedena tudi v slovenščino.
Umrl je leta 1787, star 91 let.

Upodobitve
Obstoji njegov avtentični portret in posmrtna maska. Umetniki ga najpogosteje upodabljajo v črni obleki redemtoristov, z misijonskim križem, rožnim vencem ali peresom v roki.

Zavetnik
Cerkev ga je razglasila za cerkvenega učitelja ter za zavetnika spovednikov in moralnih teologov.

Gradiva:

Življenje sv. Alfonza Ligvorija (v ang.) – 1:54: https://www.youtube.com/watch?v=cUHRyWvnRD4

Sv. Alfonz Ligvorij (v hr.) – 2:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=-nlszayJvz0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Ignacij Lojolski: Ustanovitelj jezuitov
2024-07-31
Sv. Ignacij, ustanovitelj jezuitov, je zavetnik jezuitov, duhovnih vaj in hiš za duhovne vaje.

Iz življenja …
Sv. Ignacij se je rodil 31. maja 1491 kot najmlajši (trinajsti) otrok v baskovski plemiški družini v Španiji. Pred seboj je imel vojaško kariero, ki pa mu jo je pri tridesetih letih prekinila topovska krogla ob branjenju Pamplone.
V mesecih okrevanja na očetovem gradu so mu prišli pod roke tudi duhovni spisi in legende svetnikov Jakoba de Voragine. V njihovi luči se mu je njegovo dotedanje življenje zdelo površno in nesmiselno.
Po okrevanju je zapustil domači grad v Lojoli in se odpravil na romanja, a v Manresi, kraju v Kataloniji, se je ustavil v jami, kjer je kot puščavnik preživel eno leto v molitvi in askezi. Tu je doživel popolno spreobrnjenje, tu je svojo izkušnjo molitve napisal v knjižici Duhovne vaje, s katero bo pozneje privabil k veri mnogo ljudi in postal zavetnik duhovnih vaj, ki služijo spoznavanju samega sebe in predanosti Jezusu.
Potem je sv. Ignacij spoznal potrebo po študiju latinščine in filozofije. Študiral je v Parizu, kjer je diplomiral iz teologije in doktoriral iz filozofije. Okoli sebe je zbiral skupino sposobnih študentov, s katerimi je na dan Marijinega vnebovzetja leta 1534 na Montmartru naredil zaobljube čistosti in neporočenosti. Tako je nastala Družba Jezusova (jezuiti), ki jo je leta 1540 potrdil papež Pavel III. kot novo redovno družbo. Ignacij jo je vodil in sestavil njene konstitucije. Njegova posebna skrb so bili predvsem tisti, za katere se ni nihče drug zavzemal: reveži, prostitutke, judje ipd.
Ko je sv. Ignacij 31. julija 1556 umrl v Rimu, je bilo že okrog 1000 jezuitov, ki so delovali po vsej Evropi, zahvaljujoč njegovemu velikemu prijatelju sv. Frančišku Ksaverju (god 3. december) pa tudi na daljnem Vzhodu. Leta 1622 je bil skupaj z njim razglašen za svetnika. Njegov grob je v matični cerkvi jezuitskega reda Il Gesù v Rimu.

Upodobitve
Obstajajo njegovi avtentični portreti, naslikani po njegovi posmrtni maski. Umetniki ga najpogosteje upodabljajo v črnem jezuitskem oblačilu ali v mašnem plašču, pogosto nosi znak IHS. Upodabljajo ga tudi s križem, gorečim srcem, tremi žeblji, zmajem, baklo, knjigo.

Zavetnik
Je zavetnik jezuitov, duhovnih vaj in hiš za duhovne vaje, katoliških vojakov, otrok in nosečnic. Priporočajo se mu proti kugi, pred slabo vestjo …

Gradiva:

Sv. Ignacij Lojolski (v ang.) – 5 min: https://www.youtube.com/watch?v=0g0MNdRaMBI

Sv. Ignacij Lojolski (v hr.) – 4:18 min: https://www.youtube.com/watch?v=Pz1qtP0itK4

FILM – Ignacij Lojolski (v ang.) – 1:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=qfuaLkKjynI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Peter Krizolog: Zlatobesedni pridigar
2024-07-30
Sv. Peter Krizolog, škof in cerkveni učitelj, je eden najbolj znanih pridigarjev svojega časa, tako da je dobil častni naziv »chrysologus – zlatobesedni«. Kljub visoki izobrazbi je bil njegov jezik preprost in razumljiv tudi preprostim ljudem.

Iz življenja …
Sv. Peter Krizolog se je rodil okoli leta 380 v mestu Forum Cornelia, danes Imola (Bologna) v Italiji.
Tamkajšnji škof ga je krstil in poskrbel za njegovo izobrazbo ter ga posvetil v diakona. Ko je škofa spremljal v Rim in se tam srečal s papežem Celestinom I., je Peter nanj naredil velik vtis, tako da ga je ta kmalu imenoval za škofa v Raveni, ki je bila takrat prestolnica zahodnega rimskega cesarstva.
Sv. Peter je bil vpliven škof; tesno povezan tako s cesarskim dvorom kot s papežem Leonom Velikim. V njegovem času so bile cerkve v Raveni polne, saj so duhovniki po njegovem vzoru dobro pridigali. Gradil je samostane in cerkve. Škofijo je vodil skoraj dvajset let.
Umrl je leta 450 v domačem kraju Imoli, izčrpan od pastoralnega dela. Za seboj je zapustil okrog 200 govorov in pridig.
Cerkev ga je leta 1729 razglasila za cerkvenega učitelja.

Upodobitve
Sv. Petra Krizologa umetniki najpogosteje upodabljajo v škofovskih oblačilih, s kelihom in hostijo ali pa med študiju Svetega pisma.

Zavetnik
Je zavetnik proti vročini in steklini.

Gradiva:

Sv. Peter Krizlog (v ang.) – 1:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=6D3_jGL1hfU

Sv. Peter Krizolog (v hr.) – 2:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=1MVcTo3UGDg

Sv. Peter Krizolog (v ang.) – 1:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=ys_sZ5oyiAg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Marta: Zavetnica gospodinj
2024-07-29
Sv. Marta, zavetnica gospodinj, je starejša sestra Marije in Lazarja iz Betanije, ki sta bila Jezusova prijatelja in občudovalca.

Iz življenja …
V Svetem pismu je sv. Marta omenjena v dveh odlomkih.
Evangelist Luka omenja, kako je Marta stregla Jezusu, ko je bil gost v njihovem domu, medtem ko se je njena sestra Marija od njega učila in tako izvolila dobri del (Lk 10,38-42). To kaže na ravnotežje med aktivnim in kontemplativnim vidikom hoje za Kristusom.
Evangelist Janez Marto omenja v zvezi z Lazarjevim vstajenjem (Jn 11,27). Pred bratovim vstajenjem je Marta v pogovoru z Jezusom na koncu odgovorila: »Da Gospod. Trdno verujem, da si ti Mesija, Božji Sin, ki prihaja na svet.
Prvi odlomek poudari Marto kot pridno in ustrežljivo gospodinjo, drugi pa njeno veliko spoštovanje do Gospoda ter njeno vero v Jezusa, ki se ji je razodel kot »vstajenje in življenje«.
Legenda pravi, da so Marto, Marijo, Lazarja in še tri druge kristjane pregnali do Sredozemskega morja. Vkrcali so jih na razpadajočo ladjo in jih brez mornarjev ter potrebnih stvari za jadranje (brez jader in vesel) porinili v morje, da bi se potopili. Toda po Božjem čudežu so se izkrcali v francoskem pristanišču Marsseil in vso obalo seznanili z Jezusovim naukom. Marta naj bi tu ustanovila samostan, v katerem je živela trideset let do svoje smrti.
Po sv. Marti se imenujejo »sestre sv. Marte«, ki so bile ustanovljene leta 1894 v Kanadi.

Upodobitev

Umetniki sv. Marto upodabljajo kot preprosto ženo z ruto in kuhalnico, šopom ključev, posodico z mazilom oz. blagoslovljeno vodo ali z zmajem.

Zavetnica
Sv. Marta je zavetnica gospodinj, natakaric, kuharic, delavk, peric, hotelskega osebja, kiparjev in slikarjev; priporočajo se ji v smrtni uri.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Marti je posvečena samostanska kapela kapucinov v Kopru.

Gradiva:

Sv. Marta (v ang.) – 3:22 min: https://www.youtube.com/watch?v=ifu0_aOQFPA

Sv. Marta (v hr.) – 3:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=5hnSRbLb5To

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Alfonsa: Prva indijska svetnica
2024-07-28
Papež Benedikt XVI. je leta 2008 Alfonso Brezmadežnega spočetja razglasil za svetnico. S tem je Indija dobila prvo svetnico.

Iz življenja …
Anna Muttathupafathu se je rodila leta 1910 v bogati krščanski družini v Indiji. Ker ji je mati kmalu umrla, jo je vzgajala teta. Mala Ana je bila dosti bolna. Pri trinajstih letih si je v požaru opeka obe nogi, kar je imelo trajne posledice in kar je prekrižalo načrte njene tete, ki jo je želela poročiti.
Anna si je vse skozi želela iti v samostan. Leta 1928 je na godovni dan sv. Alfonsa Ligvorija vstopila v samostan z redovnim imenom Alfonsa Brezmadežnega spočetja, in se izšolala za učiteljico.
Zaradi slabega zdravja so jo predstojnice želele poslati domov, a Alfonsa je vztrajala, tako da je konec leta 1936, ko se ji zdravje izboljšalo, naredila večne zaobljube. Vseskozi je bila slabega zdravja, tako da so ji leta 1940 že podelili zakrament sv. bolniškega maziljenja. Alfonsa se je naučila ljubiti svoje trpljenje, ker je ljubila trpečega Gospoda. Ko se ji je pojavil še tumor, ji ni bilo pomoči.
Umrla je 28. julija 1946, to je deset let po večnih zaobljubah.
Takoj po njenem pogrebu so se v Marijini cerkvi njenega samostana zgodili številni čudeži.
Leta 2008 jo je papež Benedikt XVI. razglasil za svetnico. S tem je Indija dobila prvo svetnico. Bharananganam je postal romarsko mesto, ki Alfonso počasti vsako leto z desetdnevnim festivalom.

Gradivo:

Sv. Alfonsa (v ang.) – 1:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=w4yeFpEoEGc

ZGODBA za otroke o sv. Alfonsi (v ang.) – 24:41 min: https://www.youtube.com/watch?v=KS2MbJAQ2Ec

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Pantaleon: Zdravnik, pomočnik v stiski
2024-07-27
Zdravnik sv. Pantaleon je priprošnjik v stiski, zavetnik zdravnikov, pomočnik proti glavobolu, izčrpanosti in zapuščenosti … Zakaj?

Iz življenja …

Sv. Pantaleon se je rodil v 3. stoletju v Nikomediji, to je današnjem Izmidu v Turčiji. Že kot otrok je imel dar zdravljenja. Izučil se je pri slavnem cesarskem osebnem zdravniku Evfrozinu, v veri pa ga je poučeval svetniški duhovnik Hermolaj. Postal je osebni zdravnik cesarja Maksimijana.
Ker je zdravil brezplačno, so ga ljubosumni kolegi prijavili kot kristjana. Izročilo pravi, da ga cesar zaradi prijateljstva z njim ni dal mučiti, to je storil njegov naslednik Galerij: Pantaleona so brutalno mučili. Ker pa se ni odpovedal svoji veri, so ga na koncu pribili na drevo z rokama na glavi in ga obglavili. Preden je umrl, je Boga prosil, naj odpusti njegovim mučiteljem.
Umrl je 27. julija 305. Ko je iz njegovih ran namesto krvi priteklo mleko in je drevo postalo polno sadja, so se njegovi krvniki spreobrnili.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo privezanega za drevo; tudi kot mladeniča v dolgem plašču z zdravilsko posodico ali posodico z mazilom v roki.

Zavetnik
Sv. Pantaleon je priprošnjik v stiski, zavetnik Kölna in zavetnik zdravnikov, dojilj in babic, pomočnik proti glavobolu, izčrpanosti in zapuščenosti, proti boleznim goveda.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Joahim in Ana: Starša Device Marije
2024-07-26
Sv. Joahim in Ana sta po apokrifnih evangelijih starša Device Marije, torej Jezusova ded in babica.

Iz življenja …
Sv. Ana in Joahim, iz rodu kralja Davida, sta bila pravična in pobožna človeka. Kot zakonca sta si zelo želela otrok in za to zaupno molila. Šele na stara leta sta dobila deklico, ki sta ji dala ime Marija (po hebrejsko: Mirjam).
Hvaležna Bogu sta jo še kot malo deklico dala v vzgojo v jeruzalemski tempelj, Joahim pa je kmalu zatem umrl. Upodobitev tako imenovane Ane samotretje z Marijo in detetom Jezusom kaže na to, da je Ana še videla rojstvo svojega vnuka.
Češčenje sv. Ane se je začelo že v prvih stoletjih krščanstva, sv. Joahima pa šele v našem času.
Sv. Ana je priprošnjica za srečno poroko in srečen zakon, obdarjenost z otroki in srečen porod. K njej se zatekajo matere, vdove, gospodinje, delavke … , zato je v cerkvah njej v čast veliko slik in kipov.
Joahim je zavetnik zakoncev.

Upodobitve
Umetniki sv. Ano pogosto upodabljajo kot starejšo ženo s pokrivalom na glavi, kako sede razlaga Mariji »sveto pismo« oz. jo uči; pogostokrat sta Joahim in Ana prikazana skupaj z Marijo. Pogoste so tudi upodobitve Ane samotretje, ki ima ob sebi deklico Marijo, v naročju pa drži Jezuščka. Sv. Joahima umetniki pogosto upodabljajo s košaro z dvema golobčkoma in s palico, kot starčka z Marijo v naročju.

Iz slavospeva na čast sv. Ani

Bodi pozdravljena, Ana, o božje matere mati,
ki si v zveličanje pot prva odprla ljudem.
Hčerko si nam podarila, v katere presvetem naročju
Bog, ki ga svet ne objame, sam si izvolil je dom.
…
Kdor se vate ozre, čelo naj dvigne pogumno,
strah, da bo prosil zaman, v tistem trenutku zbeži.
Hčerka tebi ničesar in hčerki Vnuk ne odreče –
kakor Hči tebe časti, ljubi Bog mater svojó.
(Rudolf Agricola, 15. stol.)
***
Molimo
Nebeški oče, blagoslavljaj vso cerkev in ji nakloni mnogo dobrih staršev,
ki bodo po zgledu svete Ane in Joahima krščansko vzgajali svoje otroke.
Razsvetljuj vse mlade, da se bodo dobro pripravili na družinsko življenje
in po poroki vztrajali v zakonski zvestobi do smrti.
Utrdi s posebno milostjo družinsko življenje pri vseh narodih sveta. Amen.

Gradiva:

Sv. Joahim in Ana, starša Device Marije, god (v hr.) – 2:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=2KYWXF9HFOs

Himna k sv. Ani ob SLIKAH (v ang.) – 5:19 min: https://www.youtube.com/watch?v=3ZbICJogJ70

PESEM ob glasbi: Pozdravljena mati, sveta Ana (v hr.) – 3:00 min: https://www.youtube.com/watch?v=hQjh8vSpTGI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Jakob Starejši: S školjko v Kompostelo
2024-07-25
Apostola Jakoba Starejšega umetniki upodabljajo kot romarja s palico, torbo, klobukom z romarsko t. i. Jakobovo školjko … Zakaj?

Iz življenja …

Sv. Jakob je bil sin premožnega ribiča Zebedeja in njegove žene Salome (žene, ki je stala ob Jezusovem križu), rojen ob Genezareškem jezeru. Skupaj z bratom Janezom je bil eden izmed prvih štirih apostolov. Zaradi njegovega silovitega značaja, je dal Jezus bratoma vzdevek »sinova groma«. Jakob Starejši, ki ga razlikujemo od Gospodovega brata Jakoba Mlajšega, ker ga je Gospod prej poklical, je spadal poleg poglavarja Petra in svojega brata evangelista Janeza med tiste apostole, ki so bili priča posebnim dogodkom z Jezusom, kot so obuditev Jairove hčere, spremenitev na gori Tabor in molitev na Oljski gori v vrtu Getsemani.
Po izročilu je Jakob oznanjal evangelij v Samariji in Jeruzalemu. Leta 44 ga je kralj Herod Agripa I. dal z mečem usmrtiti (Apd 12,2), kar kaže na to, da je imel pomembno mesto v Jeruzalemski Cerkvi. Tako je bil tudi prvi apostol, ki je pretrpel mučeništvo.
Ko so Arabci v 7. stoletju osvojili Jeruzalem, so njegove kosti prenesli v špansko mesto Santiago de Compostela (Santiago – Sveti Jakob), kjer je še danes znana božja pot. Romanje v Kompostelo je bilo v srednjem veku celo bolj razširjeno kot romanje v Rim ali v Jeruzalem in danes spet privablja nešteto romarjev in popotnikov iz cele Evrope.

Upodobitev
Sv. Jakoba Starejšega umetniki najpogosteje upodabljajo kot romarja s palico, torbo, klobukom z romarsko t. i. Jakobovo školjko ali privezano bučo (steklenico).

Zavetnik
Je zavetnik delavcev, lekarnarjev, kmetov in romarjev, jabolk in poljskih pridelkov; priprošnjik za dobro vreme, proti revmi.

Jakobova romarska pot
Informacije o romarski poti so na spletni strani: http://www.jakobova-pot.si/

Cerkve v Sloveniji
Sv. Jakobu je pri nas posvečenih 68 cerkva in 3 kapele. Podrobnejši seznam je spodaj.

Sv. Jakobu so posvečene naslednje ŽUPNIJSKE CERKVE:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)

1.
Banja Loka (NM škofija)

2.
Dobrovnik (MS škofija)

3.
Dol pri Hrastniku (CE škofija)

4.
Dolenja Trebuša (KP škofija)

5.
Galicija (CE škofija)

6.
Koprivna (MB nadškofija)

7.
Kostanjevica na Krki (NM škofija)

8.
Ledine (KP škofija)

9.
Leše (LJ nadškofija)

10.
Limbuš (MB nadškofija)

11.
Livek (KP škofija)

12.
Ljubljana – Sv. Jakob (LJ nadškofija)

13.
Mežica (MB nadškofija)

14.
Ormož (MB nadškofija)

15.
Pameče (MB nadškofija)

16.
Podbrezje (LJ nadškofija)

17.
Polica (LJ nadškofija)

18.
Ribno (LJ nadškofija)

19.
Studeno (KP škofija)

20.
Sv. Jakob ob Savi (LJ nadškofija)

21.
Sv. Jakob v Slovenskih Goricah (MB nadškofija)

22.
Škofja Loka (LJ nadškofija)

23.
Štjak (KP škofija)

24.
Vavta vas (NM škofija)

25.
Veliki dol (KP škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Jakobu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Črnomelj (NM škofija)
Naklo (++)

2.
Kamnik (LJ nadškofija)
Samostan

3.
Kočevje (NM škofija)
Koprivnik pri Kočevju

4.
Kolovrat (LJ nadškofija)
Borje

5.
Krka (NM škofija)
Velike Lese

6.
Ljubljana – Šentvid (LJ nadškofija)
Stanežiče

7.
Marijino Celje (KP škofija)
Sveti Jakob

8.
Pišece (CE škofija)
Mali vrh

9.
Podgrad (KP škofija)
Podgrad

10.
Povir (KP škofija)
Povir

11.
Preddvor (LJ nadškofija)
Potoče

12.
Predloka (KP škofija)
Rakitovec

13.
Predloka (KP škofija)
Stepani (++)

14.
Preska (LJ nadškofija)
Petelinec

15.
Radmirje (CE škofija)
Okonina

16.
Senovo (CE škofija)
Šedem

17.
Smlednik (LJ nadškofija)
Hraše

18.
Stari trg pri Ložu (LJ nadškofija)
Pudob

19.
Stopiče (NM škofija)
Hrušica (++)

20.
Suhor (NM škofija)
Bereča vas (++)

21.
Sv. Katarina – Topol (LJ nadškofija)
Brezovica

22.
Sv. Kunigunda na Pohorju (MB nadškofija)
Resnik

23.
Sv. Vid nad Cerknico (LJ nadškofija)
Štrukljeva vas

24.
Šempas (KP škofija)
Ozeljan

25.
Šentjurij – Podkum (LJ nadškofija)
Padež

26.
Šentlovrenc (NM škofija)
Velika Loka

27.
Škocjan pri Novem mestu (NM škofija)
Telče (++)

28.
Škocjan pri Turjaku (LJ nadškofija)
Mali Osolnik

29.
Šmarjeta (NM škofija)
Cerovec

30.
Šmihel (KP škofija)
Narin

31.
Šoštanj (CE škofija)
Topolšica

32.
Št. Peter – Otočec (NM škofija)
Ždinja vas (++)

33.
Tomišelj (LJ nadškofija)
Strahomer

34.
Trebnje (NM škofija)
Vrhtrebnje

35.
Tržišče (NM škofija)
Pavla vas

36.
Velika Dolina (NM škofija)
Ponikva (++)

37.
Velike Lašče (LJ nadškofija)
Mala Slevica

38.
Veljenje – Sv. Marija (CE škofija)
Zabrdo

39.
Višnja gora (LJ nadškofija)
Velika Dobrava

40.
Vrhnika (LJ nadškofija)
Blatna Brezovica (++)

41.
Zagorje ob Savi (LJ nadškofija)
Kotredež

42.
Žusem (CE škofija)
Dobrina

43.
Žužemberk (NM škofija)
Žužemberk

KAPELE:

1.
Izola (KP škofija)
Izola

2.
Koper – stolna župnija Marijinega vnebovzetja (KP škofija)
Koper

3.
Lendava (MS škofija)
Kapca (++)

Gradiva:

Sv. Jakob Starejši (v ang.) – 1:56 min

Sv. Jakob Starejši (v ang.) – 2:00 min

Za otroke ZGODBA o sv. Jakobu Starejšem (v ang.) – 12:50 min

Papež Frančišek se je zahvalil za pogum mlademu fantu s posebnimi potebami, ki je prehodil Jakobovo pot

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Krištof: Zavetnik voznikov
2024-07-24
Na Krištofovo nedeljo (nedeljo, najbližjo godu sv. Krištofa) je pri nas od leta 1987 darovanje za vozila pod geslom »Za vsak srečno prevožen kilometer en stotin«, namenjeno misijonarjem.

Iz življenja …
O sv. Krištofu z gotovostjo vemo le, da je bil med preganjanjem kristjanov okoli leta 250 za časa vladanja cesarja Decija pretrpel mučeniško smrt.
Častijo ga na Vzhodu in Zahodu. Ko se je v 12. stoletju zaradi kuge njegovo češčenje močno razširilo, je v zvezi k njim nastalo veliko legend.
V enajstem stoletju je nastala legenda, ki je temelj umetnikom za njegovo upodabljanje. Kot velikan s poganskim imenom Offer je iskal najmočnejšega vladarja, ki bi mu služil; a ni našel nikogar, ki bi se ne bal še pred močnejšim. Puščavnik ga je seznanil z brezmejno Božjo močjo, ki bi se ji moral podrediti kot brodnik. Ko je nekoč prenesel otroka čez deročo reko, je čutil, da postaja čedalje težje, tako da ga je komaj prinesel na drugi breg. Otrok se mu je razkril kot Odrešenik, ki nosi breme celega sveta. Ta je velikana potlačil pod vodo, ga krsti in mu dal ime Kristoforus, kar pomeni nosilec Jezusa Kristusa.

Zavetnik
Zlasti v času kuge je postal eden izmed 14 priprošnjikov v sili. V vernem človeku se je utrdilo zaupanje, da kdor bo zjutraj pogledal podobo svetnika, tisti dan ne bo umrl nagle smrti. Zato je njegov portret mogoče najti na številnih cerkvah. Njegovo češčenje kot zavetnika potnikov pa je novejšega datuma.
Je zavetnik pomorščakov, popotnikov, voznikov, motoristov in letalcev.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot velikana s palico, ki čez reko na svoji rami nosi deteta Jezusa s svetom v roki.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Krištofu sta pri nas posvečeni dve podružnični cerkvi, in sicer v župniji Gomilsko v kraju Grajska vas in Laško v kraju Gramen.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Brigita Švedska: Sozavetnica Evrope
2024-07-23
Sv. Brigito Švedsko so celo protestanti sprejeli za svojo in jo častijo kot narodno svetnico.

Iz življenja …

Ta izredna žena prihaja iz ugledne švedske družine. Že kot otrok je imela videnje Križanega. Namesto da bi šla v samostan, se je pri štirinajstih letih poročila in z možem imela osem dobro vzgojenih otrok.
Njena hči Katarina Švedska je tudi svetnica (god 24. marca), in je uresničila materino zamisel o ustanovitvi samostana v Vadsteni. Sv. Brigita je namreč v zamaknjenju dobila naročilo, naj tam ustanovi nov red brigitink oz. red presvetega Odrešenika.
Sv. Brigita je po moževi smrti veliko sodelovala v javnem življenju Evrope tistega časa. Posredovala v konfliktih med vladarji in uspela zgraditi mir. Zavzemala se je za vrnitev papeža iz Avignona v Rim. Bila je velika romarica in obiskala celo Sveto deželo.
Zadnja leta svojega življenja je preživela v Rimu, kjer je leta 1373 umrla med sv. mašo. Svoje duhovne izkušnje je zapisala v knjigi Razodetja.
Papež sv. Janez Pavel II. jo je razglasil za sozavetnico Evrope.

Upodobitve
Umetniki jo najpogosteje upodabljajo kot redovnico s knjigo, peresom, srcem ali klečečo pred križem in mistično zamaknjeno.

Zavetnica
Sv. Brigita je zavetnica Švedske in Evrope, romarjev in vdov, priprošnjica za srečno zadnjo uro.

Gradiva:

Sv. Brigita Švedska (v ang.) – 2:06 min: https://www.youtube.com/watch?v=6Qnaf354tA8

Sv. Brigita Švedska (v hr.) – 3:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=5AI2O-Vv6ao

Sv. Brigita Švedska (v hr.) – 11:39 min: https://www.youtube.com/watch?v=FhzJnbO2AX8

Sv. Brigita Švedska (v ang.) – 12:52 min: https://www.youtube.com/watch?v=VmFl8poDj-U

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
