Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Sveti Zaharija: Prerok mesijanskega upanja
2023-09-06
Sv. Zaharija je starozavezni prerok, predzadnji (enajsti) izmed tako imenovanih »malih« prerokov. Domneva se, da je poleg preroške opravljal tudi duhovniško službo, deloval pa je v času vladavine perzijskega kralja Darija, konec 6. stoletja pred Kristusom.
Napovedal je, da se bo ljudstvo vrnilo iz pregnanstva in mu prinesel oznanilo miroljubnega kralja, kar je Kristus Gospod s svojim zmagovitim vhodom v Jeruzalem izpolnil.

Iz življenja …
Sv. Zaharija je predzadnji od tako imenovanih “malih” prerokov. Mali so v tem pomenu, da so njihovi spisi manj obsežni. Zaharijevo ime v hebrejščini pomeni »Jahve svari«. Zaharija je živel v babilonski sužnjosti in se iz ujetništva z Judi vrnil v domovino. Bil je Agejev sodobnik in zato se je tako kot on osredotočil na obnovo templja, vero in moralo v pričakovanju velikih mesijanskih upanj. Imenujejo ga »prerok mesijanskega upanja«.
Skupaj s prerokom Agejem sta dosegla, da so Judje leta 516 tempelj dozidali. Tolažila sta jih, da bo novi tempelj, čeprav manjši in ne tako veličasten, imenitnejši, ker bo vanj stopil Mesija – Odrešenik.
Zaharija je s preroškim duhom gledal daleč v prihodnost. Znamenita je njegova prerokba o Kristusu, mesijanskem Kralju, ki bo krotak in miroljuben:
»Silno se raduj, hči sionska, vzklikaj, hči jeruzalemska!
Glej, tvoj kralj prihaja k tebi, pravičen je in zmagovit,
krotak je in jezdi na osličku, na žrebetu oslice.
Uničil bo vozove v Efrajimu in konje v Jeruzalemu,
uničil bo bojni lok in narodom oznanil mir.
Njegova oblast bo segala od morja do morja,
od veletoka do koncev zemlje.« (Zah 9,9–10).

Prerok Zaharija je med svojim ljudstvom užival veliko spoštovanje in imel velik vpliv na reševanje takratnih družbenih problemov v Izraelu. Iz njegovih prerokb se kaže kot človek, ki ga v življenju vodi velika ljubezen do domovine, do templja in Gospodove postave. Zanj je Gospodov zakon izvor vse sreče in napredka, blagostanja.
Veliko govori o potrebi po socialni pravičnosti in v tem pogledu je zelo sodoben. Prerok zelo ostro označi tiste, ki teptajo socialno pravičnost, ki varajo preproste, še posebej, če to počno slabi pastirji in lažni preroki. Zanj tudi hvalevredno dejanje nima vrednosti, če ni povezano s konkretnimi dobrimi deli.

Gradiva:

Sv. Zaharija (v hr.) – 2:34 min: https://www.youtube.com/watch?v=-QJBUlqmJy0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Rozalija: Zavetnica proti kugi
2023-09-07
Sv. Rozalija je poleg sv. Roka in sv. Boštjana veljala za zavetnico pred kugo. Pri nas so ji posvečene tri cerkve in ena kapela.

Iz življenja …
Sv. Rozalija se je rodila okoli leta 1130 na Siciliji v Italiji v grofovski družini. Mladost je preživela na dvoru v Palermu, kjer so jo vzgajali kot kraljično. Ker je bila lepa in pametna, ji ni manjkalo snubcev, a zanje se ni zmenila. Odločila se je za drugačnega Ženina. Pridružila se je redovnikom, ki so živeli v samoti po pravilih sv. Bazilija v votlini na Monte Reale. Iz dvorca je s seboj vzela le križ in nekaj pobožnih knjig. Ker pa je imela občutek, da je še vedno preblizu ljudi, se je umaknila v bolj nedostopno skalno votlino na gori Monte Pellerino. Tu je živela asketsko in se strogo postila, molila. Izpred njene votline je bil lep razgled na Palermo, hišo njenih staršev, ki niso vedeli, kje je in so jo povsod neuspešno iskali.

Tu je po šestnajstih letih samotnega življenja umrla 4. septembra 1166.
Po njeni smrti so v skali našli njen napis: »Jaz, Rozalija, hči Sinibalda, gospodarja Coschine in Rosa, sem se iz ljubezni do svojega Gospoda Jezusa Kristusa odločila prebivati v tej votlini.« Sprva so ji napravili grob kar v tej votlini. Njeno češčenje se je hitro razširilo, potem pa so nanjo pozabili.
Skoraj pol tisočletja kasneje (leta 1624), ko je v Palermu razsajala kuga, se je prikazala v videnju lovcu, ki je lovil blizu votline. Tedaj so njene relikvije v slovesni procesiji prinesli v mesto in čez tri dni je kuga prenehala.

Zavetnica
Sv. Rozalija je poleg sv. Roka in sv. Boštjana veljala za zavetnico pred kugo. Je zavetnica Palerma in Sicilije.

Upodobitve
Umetniki jo najpogosteje upodabljajo kot puščavnico oblečeno v rjavo oblačilo z razpuščenimi lasmi in z vencem belih vrtnic na glavi. V rokah drži križ in lobanjo.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas so sv. Rozaliji posvečene na teritoriju celjske in novomeške škofije tri podružnične cerkve (v župniji Kostrivnica v kraju Gabrnik, v župniji Krško v kraju Nad Krškim, v župniji Šentjur pri Celju v kraju Lokarje) in ena kapela v župniji Trebelno.

Gradiva:

Sv. Rozalija – OB SLIKAH IN GLASBI – 7:23 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Marko Križevčan: Hrvaški svetnik
2023-09-07
Sv. Marko Križevčan je tretji kanoniziran hrvaški svetnik. Leta 1619 je v Košicah na Slovaškem svojim mučiteljem rekel, da je za svojo vero pripravljen vsak trenutek dati življenje, čeprav so mu ponudili bogastvo in visok položaj za prestop v kalvinsko vero.

Iz življenja …

Sv. Marko se je rodil 1588 ali 1589 v Križevcih na Hrvaškem. Njegov oče je bil v vojaški službi, Marko pa je namesto predvidene vojaške kariere raje izbral duhovniški poklic, ki ga je čutil v sebi. Tako je po končani gimnaziji na Dunaju odšel na jezuitsko univerzo v Gradec. Po študiju v zavodu Germanik v Rimu in po duhovniškem posvečenju leta 1615 je kratek čas deloval v domačem kraju.
Kmalu ga je k sebi poklical ostrogonski škof in ga postavil za profesorja in ravnatelja semenišča. Tedaj so v Košicah, v gorah Krpatov, v današnji Slovaški imeli močan vpliv kalvinci. Ti so ga sovražili in po hudem mučenju 7. septembra 1619 skupaj še z dvema jezuitoma tudi obglavili.

Gradiva:

Sv. Marko Križevčan (v hr.) – 4:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=MpFJv5ix8Ps

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

PRAZNIK Marijinega rojstva: Mali šmaren, mala maša
2023-09-08
Marijino rojstvo praznujemo 8. septembra, to je natanko devet mesecev po prazniku Marijinega brezmadežnega spočetja (8. decembra).
Praznik Marijinega rojstva je pri nas znan tudi kot mali šmaren ali mala maša. Znan je rek: »Mala maša za suknjo vpraša,« kajti tega dne se običajno že čuti jesen.

O prazniku …
Praznik Marijinega rojstva ima svoje začetke v Jeruzalemu v 5. stoletju. Tedaj so tam, kjer je po izročilu stala Marijina rojstna hiša, zgradili cerkev v čast svete Ane, Marijine matere, t. i. baziliko rojstnega kraja sv. Marije.
V spomin na to posvečenje se je razvil praznik v čast Marijinega rojstva: sprva na krščanskem Vzhodu, od 7. stoletja pa na Zahodu. Po Jakobovem protoevangeliju, ki je nastal v začetku 2. stoletja, sta Marijina starša sv. Ana in Joahim živela v hiši pri Ovčjih vratih v Jeruzalemu, kjer se je nahajal t. i. vodnjak Probatika (»probaton« – ovca). Tudi mnogi cerkveni očetje in škofje v svojih pridigah in pesmih opevajo ta kraj Marijinega rojstva.
V koledarju svetnikov sicer običajno ne praznujemo zemeljskih rojstev, ampak le dneve smrti kot »rojstne dneve za nebesa«. Izjeme so le pri treh osebah, in sicer pri Jezusu (na Božič), Mariji in Janezu Krstniku, to pa zato ker je bilo njihovo rojstvo res sveto. Rodili so se brez izvirnega greha.
Marija je kot Odrešenikova mati vključena v samo jedro odrešenjskega načrta.

O sveta Bogorodica,
ti čast rodu človeškega!
Poprej smo bili sužnji vsi,
otroci luči smo sedaj.

Devica si, kraljevska hči,
potomka kralja Davida,
še več pa kot pradedov rod
ti slave je podelil Bog.

Iztrgaj nas iz grešnosti
in naravnaj nas na Boga:
po tebi naj postanemo
kraljevski in duhovski rod.

Priprošnja tvoja naj zdrobi
prastarega dolga vezi
in zasluženje tvoje naj
nekoč privede nas v nebo.

Slavimo, Troedini, te
ob rojstvu Božje Matere,
izročil svoj si ji zaklad,
da posreduje ga še nam.
Amen.
(Vir: brevir)

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je Marijinemu rojstvu posvečenih 20 cerkva (11 župnijskih, 9 podružničnih) ter 1 kapela, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene Marijinemu rojstvu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)

1.
Cerknica (LJ nadškofija)

2.
Homec (LJ nadškofija)

3.
Polhov Gradec (LJ nadškofija)

4.
Primskovo na Dolenjskem (LJ nadškofija)

5.
Rob (LJ nadškofija)

6.
Sveta gora (LJ nadškofija)

7.
Šmarje – Sap (LJ nadškofija)

8.
Velike Lašče (LJ nadškofija)

9.
Negova (MB nadškofija)

10.
Slivnica pri Mariboru (MB nadškofija)

11.
Tišina (MS škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Marijinemu rojstvu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Fojana (KP škofija)
Barbana

2.
Podmelec (KP škofija)
Temljane

3.
Pomjan (KP škofija)
Pomjan

4.
Šentviška gora (KP škofija)
Police

5.
Bloke (LJ nadškofija)
Runarsko

6.
Črnomelj (NM škofija)
Vojna vas (++)

7.
Semič (NM škofija)
Vrčice

8.
Šentjernej (NM škofija)
Šmarje (++)

9.
Št. Peter – Otočec (NM škofija)
Trška gora

KAPELA

1.
Lendava (MS škofija)
Čentiba (++)

Gradiva:

Marijino rojstvo (v ang.) – 1:50 min: https://www.youtube.com/watch?v=ouBGmiCQ2HI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Peter Klaver: Suženj črnskih sužnjev
2023-09-09
Sv. Peter Klaver je bil sicer mistik, a Gospod ga je obdaril tudi s številnimi drugimi darovi in čudeži.

Iz življenja …
Sv. Peter Klaver se je rodil leta 1580 v Španiji v globoko verni družini. Po rodu je bil Katalonec.
Študiral je na jezuitski univerzi v Barceloni in vstopil k jezuitom. Študiral je teologijo in filozofijo. V tem času se je zbližal s sv. Alfonzom Rodriguezom, ki je bil njegov duhovni voditelj. Nameraval je ostati le samostanski brat, tako kot je bil sv. Alfonz, a se je vendarle odločil za duhovništvo. Posvečen je bil leta 1616.
Po posvečenju se je odpravil v Kolumbijo v misijone, za kar ga je navdihnil sv. Alfonz. Tu se je posvetil služenju temnopoltim sužnjem, ki so jih pripeljali iz Afrike. Krstil je več kot 30.000 črncev.
Ko je stregel kužnim bolnikom, je pri tem tudi sam zbolel. Umrl je 8. septembra 1654. Bl. Marija Terezija Ledochovska je misijonsko družbo za Afriko imenovala po njem Družba sv. Petra Klaverja.
Za svetnika je bil razglašen leta 1888 skupaj s sv. Alfonzom.

Zavetnik
Sv. Peter Klaver je zavetnik črnskih misijonov in misijonskih sester sv. Petra Klaverja.

Gradiva:

Sv. Peter Klaver (v hr.) – 4:11 min: https://www.youtube.com/watch?v=xg8-gvno0Wk

Sv. Peter Klaver (v ang.) – 2:12 min: https://www.youtube.com/watch?v=aYikMp1Gu7Q

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Nikolaj Tolentinski: Zavetnik vernih duš v vicah
2023-09-10
Sv. Nikolaja Tolentinskega je leta 1884 papež Leon XIII. razglasil za zavetnika vernih duš v vicah.

Iz življenja …
Sv. Nikolaj Tolentinski se je rodil že starejšim staršem leta 1245 v kraju Sant’Angelo v Potanu (Marken) v Italiji. Ker sta ga njegova starša izprosila na romanju na grob sv. Nikolaja (Miklavža) v Bari v Italiji, sta svojemu sinu iz hvaležnosti, ker ju je ta svetnik uslišal, dala ime Nikolaj.
Njun sin Nikolaj je pri šestnajstih letih v svojem domačem kraju pristopil k avguštincem in bil leta 1270 posvečen v duhovnika. Kot duhovnik je deloval v mnogih krajih, dokler se ni leta 1275 ustalil v moralno in versko zapuščenem mestu Tolentinu.
Kot avguštinec je goreče gojil duhovno življenje. Bil je zelo strog do sebe. Veliko se je postil in bičal, še zlasti ob petkih. Pogosto je trpel zaradi neprijetnih in hudih bolezni. Čeprav je bil spokornik do sebe, sta ga odlikovali tudi budnost in dobrota do drugih.
S posebno ljubeznijo se je posvečal revnim in bolnim ter s svojim darom čudežev tudi mnoge ozdravil. Obiskoval je bolnike in včasih namesto redovnega brata nabiral miloščino. Ob samostanskih vratih je razdeljeval hrano revnim. Bil je tako radodaren, da so ga predstojniki reda sumničavo opazovali. Običaj avguštincev, da razdeljujejo Miklavžev kruh, izhaja iz enega od njegovih videnj. Skoraj vsak dan je pridigal, pogosto je bil v spovednici.
Umrl je 10. septembra 1305. Kmalu po njegovi smrti so nad njegovim grobom zgradili baziliko, kjer se je po njegovi priprošnji zgodilo veliko čudežev ozdravitve. Med 16. in 18. stoletjem je bil sv. Nikolaj eden najbolj češčenih svetnikov v Evropi in Ameriki, zlasti na Filipinih.
Leta 1884 ga je papež Leon XIII. Razglasil za zavetnika vernih duš v vicah.

Upodobitve
Umetniki sv. Nikolaja upodabljajo v črnem redovnem oblačilu z zvezdo na prsih, z lilijo, knjigo, s pečenimi pticami, kelihom, križem, bičem ali hudičem.

Zavetnik
Je zavetnik Rima, Tolentina, Benetk, Genove, Lime, Antwerpn, Kordove, sozavetnik Bavarske, vernih duš v vicah, brodolomcev, priprošnjik za vsakdanji kruh in svobodo.

Gradiva:

Sv. Nikolaj Tolentinski (v ang.) – 3:47 min: https://www.youtube.com/watch?v=kv5Nw9KGvWw

Sv. Nikolaj Tolentinski (v hr.) – 2:40 min: https://www.youtube.com/watch?v=1Cjh__azQNY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Gabrijel Perboyre: Mučenec na Kitajskem
2023-09-11
Janeza Gabrijela Perboyra je leta 1996 sv. papež Janez Pavel II. razglasil za svetnika. Bil je velik Marijin častilec.

Iz življenja …
Sv. Janez Gabrijel Perboyre se je rodil leta 1802 kot eden od osmih otrok v pobožni kmečki družini v kraju Le Puech na jugu Francije.
Leta 1820 je, tako kot njegov brat Ludvik, vstopil k lazaristom. Študiral je v Parizu in bil leta 1825 posvečen v duhovnika. Postal je profesor dogmatike in rektor semenišča. A v njem ni ugasnila želja, zaradi katere je postal lazarist: želel si je postati misijonar na Kitajskem.
Vodstvo reda je končno ugodilo tej njegovi prošnji, tako da je leta 1835 odšel na Kitajsko, kjer je njegov brat umrl kot misijonar. Tu je goreče deloval kot misijonar. Naučil se je kitajskega jezika in se oblačil kot Kitajec. Pastoralno je skrbel je za približno 2000 kristjanov in živel v popolnem uboštvu. Bil je velik Marijin častilec. Ko se je septembra leta 1839 začelo preganjanje kristjanov, so želeli prijeti vse duhovnike in katehete. Prijeli so tudi sv. Janeza Gabrijela in ga eno leto zasliševali ter kruto mučili. Ker se ni želel odpovedati krščanski veri, so ga na današnji dan, 11. septembra, leta 1840 po cesarjevi potrditvi smrtne obsodbe počasi zadavili, ko je bil razpet na križu.
Njegovo telo so najprej pokopali na Kitajskem, dvajset let kasneje pa so ga prenesli v matično hišo lazaristov v Franciji.

Gradiva:

Sv. Janez Gabrijel Perboyre (v ang.) 3:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=NjLlWH6Ddpg

Sv. Janez Gabrijel Perboyre (v ang.) – 5:19 min: https://famvin.org/en/2019/09/13/feast-of-st-john-gabriel-perboyre-c-m/

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Marijino ime: "Odslej me bodo blagrovali ..."
2023-09-12
Znan je pregovor: »Kdor Marijino ime preklinja, iz njegovega doma sreča izginja.« V Sloveniji je šest cerkva posvečenih Marijinemu imenu. Na ta dan so naši predniki ohranjali zanimiv običaj, saj so imeli revni pravico po poljih pobirati preostalo zrnje.
Marija je ob srečanju s svojo teto Elizabeto vzkliknila: »Odslej me bodo blagrovali vsi rodovi.« In res nam je Marijino ime, ime »tiste, ki jo Bog ljubi«, Jezusove Matere, drago in sveto.
Ime Marija izhaja iz hebrejskega imena Mirjam. Pomeni pa »tista, ki jo ljubi Bog«, »razsvetljevalka«, »gospa«, »vzvišena«.

O prazniku …
Praznik Marijinega imena so začeli praznovati v Španiji že leta 1513. Podobno kot praznik imena Jezusovega, saj naj bi ime, ki so ga judovski starši dali svojim otrokom, izražalo tudi človekovo delovanje in smisel. Nekoč so ga praznovali 22. septembra, ker so judovske deklice dobile ime šele dva tedna po rojstvu.
Ta praznik je papež Inocenc XI. po zmagi nad Turki pri Dunaju 12. septembra 1683 razširil na vesoljno Cerkev kot dan zmage. Ker je bila zmaga tako »čudežna« in nepričakovana, je praznik Marijinega imena zahvalni praznik. Tako je ostalo do zadnje reforme koledarja, ko se znova praznuje samo v krajevnih Cerkvah.

Cerkve v Sloveniji

V Sloveniji je šest cerkva posvečenih Marijinemu imenu.

Gradivo:

Marijino ime (v hr.) – 2:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=DbHUL-I5Wxg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Zlatousti: Zavetnik pridigarjev
2023-09-13
Med številnimi mojstri pridige sv. Janez Zlatousti zasluži naziv »velemojster«. Upravičeno mu pripada vzdevek »Krizostom« – »Zlatousti«, saj velja za največjega govornika Cerkve vseh časov. Veličina njegovega pridiganja je bila med drugim v njegovi posebni sposobnosti, da svetopisemske besede poveže z resničnim življenjem in da je vsem jasen, zato ga od leta 1908 častimo kot zavetnika pridigarjev.

Iz življenja …
Sv. Janez Zlatousti se je rodil okrog leta 345 v Antiohiji, kjer je nekaj časa deloval tudi apostol Pavel, ki mu je bil kasneje vzornik. Njegov oče, visok častnik v rimski vojski, je umrl kmalu po Janezovem rojstvu. Edinčka je vzgajala mati. Namenila ga je za državno službo in mu omogočila najboljšo vzgojo. Pri dvajsetih letih je Janez postal kristjan, in hitro napredoval po Kristusovi poti, ki ga je pripeljala do zemeljskega trpljenja, pa tudi do mesta med štirimi velikimi vzhodnimi cerkvenimi očeti.
Vzljubil je Sveto pismo in se po krstu za nekaj časa umaknil v puščavsko samoto. V Antiohiji ga je škof Meletij posvetil v duhovnika. Kmalu so mu zaupali službo govornika v stolnici, ki jo je opravljal dvanajst let zelo uspešno. Z veliko vnemo se je lotil oznanjevanja, navdihnjen s Svetim pismom, zlasti s Pavlovimi pismi, ki jih je na novo prebral vsakih 14 dni. V pridigah, ki do danes še niso izgubile svežine, se Janez Zlatousti odlikuje z inteligenco, izvirnostjo, živahnostjo, prodornostjo, besednimi igrami, dobrim psihološkim poznavanjem poslušalcev … Po potrebi je znal biti sarkastičen, oster, neposreden, in vedno razumljiv vsem. Zato so ga imeli ljudje iz ljudstva še posebej radi. Zdelo se jim je, da jih ta duhovnik resnično spoštuje.
Leta 397 je postal carigrajski patriarh. Ko je Janez službo sprejel, je začel z reformami … Za dvorne spletke se ni zmenil. Grajal je tudi napake dvora in si s tem nakopal sovraštvo cesarice Evdoksije in zavistnega aleksandrijskega patriarha Teofila. Spraviti sta ga želela s sveta ali pa vsaj daleč proč od Carigrada. Tako je moral sv. Janez Krizostom leta 404 v pregnanstvo v Armenijo, nato pa še v zapuščeni kraj Pitius pod vznožjem Kavkaza. Umrl je 14. septembra 407.
Evdoksijin sin cesar Teodozij II. je 27. januarja leta 438 z vsemi častmi sprejel svetnikove telesne ostanke,da so jih pokopali v carigrajski cerkvi Svetih apostolov. Prosil je odpuščanja za napake svojih staršev.
Sv. Janez Krizostom je za seboj pustil vrsto del, pridig in pisem. Najbolj znane so prav gotovo njegove knjige o duhovništvu, lepa je njegova liturgija; zlasti še liturgične molitve.

Gradiva:

Sv. Janez Krizostom (v hr.) – 4:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=7qe-CScFq7I

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik Povišanja sv. Križa: O sveti križ, življenja luč
2023-09-14
S Kristusovim Križem je bil premagan hudič, podarjeno nam je bilo življenje ter povrnjeno upanje. Jezusov Križ je naše edino upanje! Zaradi tega Cerkev že od nekdaj ne časi le znamenje križa, ampak tudi ostanke lesa, na katerem je »viselo naše rešenje«.

O prazniku …
Skoraj 300 let sta bila Jezusov grob in križ globoko zakopana v zemlji. Ko je cesar Konstantin dal kristjanom svobodo (leta 313), je njegova mati sv. Helena prišla v Jeruzalem, da bi počastila svete kraj, kjer je Odrešenik trpel in umrl. Cesarica Helena je dala ukazala kopati na Kalvariji, da bi našli Jezusov križ. Tako so našli grob in križ. Konstantin je tam dal zgraditi baziliki Božjega groba in Kalvarije. Cerkvi sta bili posvečeni 13. septembra leta 335. V veličastni cerkvi Božjega groba pa so naslednji dan, to je 14. septembra, prvič izpostavili relikvijo svetega križa v slovesno češčenje. Od tedaj naprej so vsako leto na ta dan praznovali »povišanje sv. Križa«.
Dejansko pa je pravi bogoslužni in svetopisemski vir praznika povišanja sv. Križa je velikonočna skrivnost. Ta praznik osmišlja naše vsakodnevne križe. Ne gre za pretirano poudarjanje križa in Jezusovih bolečin, ampak s križa Jezus daje vsakemu človeku roko. Na križu je Jezus človeku najbližje, ker trpi kot človek in se kot mi bori s težo križa.

Molimo
Sveti, nesmrtni Bog,
Jezus Kristus nas je s svojim križem odrešil za življenje,
naj nas pripelje v slavo vstajenja,
kjer s teboj živi in kraljuje vekomaj. Amen

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Križu posvečenih skoraj 100 cerkva (27 župnijskih in 68 podružničnih) ter 46 kapel.

Gradiva:

Povišanje sv. Križa (v ang.) – 1:25 min

Povišanje sv. Križa (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=z_4ns_xzlVs

Povišanje sv. Križa (v hr.) – 3:24 min: https://www.youtube.com/watch?v=G1539-i-EJw

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik Žalostne Matere Božje: Mati žalostna je stala...
2023-09-15
God Žalostne Matere Božje obhajamo takoj po prazniku Povišanja Sv. Križa. Marija je namreč v trpljenju najtesneje povezana s svojim Sinom, saj je pod križem postala »kraljica mučencev«.

O prazniku …

Pobožnost in praznik Žalostne Matere Božje ima svoj svetopisemski temelj v Simeonovi prerokbi Mariji v Lukovem evangeliju: »In tvojo lastno dušo bo presunil meč!« (Lk 2,35)
V srednjem veku so o Marijinih žalostih pobožno razmišljali redovniki serviti, temu pa so počasi sledili tudi drugi kristjani. Praznik Žalostne Matere Božje je uvedel papež Pij VII. leta 1814, ko se je vrnil iz Napoleonovega jetništva.
Krščanska pobožnost je v evangelijih opazila sedem trenutkov v Marijinem življenju, ki so ji prizadeli veliko trpljenja, »sedem bolečin«:

žalost: Simeonova prerokba Marijine žalosti;
žalost: Beg svete Družine v Egipt pred krutim Herodom;
žalost: Dvanajstletni Jezus se »izgubi« v Jeruzalemskem templju;
žalost: Marijino srečanje z Jezusom na križevem potu;
žalost: Marijina žalost ob Jezusu, pribitem na križu;
žalost: Snemanje mrtvega Jezusa s križa in položitev njej v naročje (pieta);
žalost: Polaganje Jezusa v grob.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas so Žalostni Materi Božji posvečene tri župnijske cerkve (v ljubljanski nadškofiji Breznica in Stična, v novomeški škofiji pa Leskovec pri Krškem) ter 29 podružničnih cerkva in 26 kapel, kot je razvidno iz spodnje tabele.

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Žalostni Materi Božji:

ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Idrija (škofija KP)
Kalvarija Idrija (++)

2.
Kočevska reka (škofija NM)
Zdihovo

3.
Kresnice (nadškofija LJ)
Kresniške Poljane

4.
Metlika (škofija NM)
Tri fare

5.
Miren (škofija KP)
Grad

6.
Mokronog (škofija NM)
Žalostna gora

7.
Mozelj (škofija NM)
Zdihovo

8.
Novo mesto – Sv. Lenart (škofija NM)
Veliki Slatnik (++)

9.
Podgraje (škofija KP)
Zabiče

10.
Podsreda (škofija CE)
Stare gore

11.
Podzemelj (škofija NM)
Klošter (++)

12.
Poljane nad Škofjo Loko (nadškofija LJ)
Bukov vrh

13.
Preserje (nadškofija LJ)
Prevalje

14.
Radeče (nadškofija LJ)
Žebnik

15.
Senožeče (škofija KP)
Dolenja vas

16.
Slovenska Bistrica (nadškofija MB)
Slovenska Bistrica

17.
Sodražica (nadškofija LJ)
Strmica

18.
Središče ob Dravi (nadškofija MB)
Središče ob Dravi

19.
Studeno (škofija KP)
Predjama (++)

20.
Sv. Križ – Podbočje (škofija NM)
Bušeča vas

21.
Sv. Marjeta ob Pesnici (nadškofija MB)
Vosek

22.
Sv. Miklavž pri Ormožu (nadškofija MB)
Jeruzalem

23.
Sv. Trojica Podlehnik (nadškofija MB)
Stanošina

24.
Šentjanž (škofija NM)
Leskovec

25.
Škofja Loka (nadškofija LJ)
Lontrg

26.
Trebnje (škofija NM)
Vinigorica

27.
Vače (nadškofija LJ)
Vače (++)

28.
Višnja gora (nadškofija LJ)
Dedni dol

29.
Zagorje (škofija KP)
Drskovče

KAPELE:

1.
Banja Loka (škofija NM)
Gora pri Ravnah

2.
Brdo (nadškofija LJ)
Brdo

3.
Čatež ob Savi (škofija NM)
Sobenja vas

4.
Črnomelj (škofija NM)
Črnomelj

5.
Dekani (škofija KP)
Dekani (++)

6.
Dolenci (škofija MS)
Budinci

7.
Goriče (nadškofija LJ)
Golnik

8.
Kostanjevica na Krki (škofija NM)
Gorjanci

9.
Križevci pri Ljutomeru (škofija MS)
Grlava

10.
Mala nedelja (škofija MS)
Mala nedelja (++)

11.
Moravče (nadškofija LJ)
Hribce

12.
Novo mesto – Kapitelj (škofija NM)
Ločna (++)

13.
Pišece (škofija CE)
Pišece

14.
Polhov Gradec (nadškofija LJ)
Kalvarija

15.
Poljane nad Škofjo Loko (nadškofija LJ)
Brezje

16.
Ptuj – Sv. Peter in Pavel (nadškofija MB)
Rogoznica (++)

17.
Radovljica (nadškofija LJ)
Radovljica – župnišče

18.
Ribnica (nadškofija LJ)
Otavice

19.
Ribnica (nadškofija LJ)
Žlebič

20.
Srednja vas v Bohinju (nadškofija LJ)
Ukanc (++)

21.
Stari trg pri Ložu (nadškofija LJ)
Dolenje Poljane

22.
Sv. Trojica v Slov. goricah (nadškofija MB)
Gornje Verjane

23.
Šentrupert (škofija NM)
Šentrupert

24.
Št. Ilj v Slovenskih goricah (nadškofija MB)
Štrihovec

25.
Toplice (škofija NM)
Pleš

26.
Toplice (škofija NM)
Dolenjske Toplice (++)

Gradiva:

Žalostna Mati Božja (v hr.) – 2:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=dg0sQcxaK_8

PESEM Stabat Mater Dolorosa (v lat.) – 5:23)

PESEM Mati žalostna je stala (v slov.) – 3:32 min: https://www.youtube.com/watch?v=SfaNe-ZvDZM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Kornelij in Ciprijan: Sveta škofa mučenca
2023-09-16
Papež sv. Kornelij in škof sv. Ciprijan sta približno v istem času, a vsak na svojem kraju, z mučeništvom izpričala Kristusovo resnico. Njun god praznujemo skupaj.

Iz življenja …

Sv. Kornelij

Sv. Kornelij je bil leta 251 izvoljen za rimskega škofa. V času njegovega papeževanja se je pojavila razprava glede spokorne prakse, ali lahko odpadniki od krščanske vere pridobijo odpuščanje? Čeprav so nekateri to zanikali, je papež Kornelij poudaril, da lahko v primeru, če sprejmejo pokoro za to dejanje. Cesar Galien ga je leta 253 izgnal iz Rima, kjer so ga obglavili. Pokopan je v Kalistovih katakombah.
Umetniki sv. Kornelija najpogosteje upodabljajo kot papeža s tiaro in rogom ob sebi.

Sv. Ciprijan

Sv. Ciprijan se je rodil okoli leta 200 v Kartagini (severni Afriki) v bogati poganski družini. Imel je odlično izobrazbo. Kasneje je sprejel krščansko vero, postal duhovnik in leta 249 škof v Kartagini. V svojih spisih je branil kristjane in teološko razmišljal o mnogih vprašanjih vere. To je bil čas preganjanja kristjanov. Leta 258 je tudi sv. Ciprijan umrl mučeniške smrti.

Molimo
Vsemogočni Bog,
sveti Kornelij in Ciprijan sta bila
goreča pastirja Božjega ljudstva in neustrašena mučenca.
Na njuno priprošnjo nas utrjuj v veri in pogumu,
da bomo pripravljeni delati za edinost Cerkve.
Po našem Gospodu, Jezusu Kristusu, tvojem Sinu,
ki s teboj v občestvu Svetega Duha živi in kraljuje vekomaj.

Gradiva:

Sv. Kornelij in Ciprijan, mučenca (v hr.) – 2:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=7aK5PfvTr58

Sv. Ciprijan in Kornelij (v ang.) – 1:59 min: https://www.youtube.com/watch?v=7ex2Q_kavrE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Robert Bellarmino: Zavetnik katehistov, katehumenov, pisec bestsellerjev
2023-09-17
Sv. Robert Bellarmino je »pisec teoloških bestsellerjev 16. in 17. stoletja«. Že samo dejstvo, da je njegov Mali katekizem za ljudstvo dosegel 400 izdaj in bil preveden v 60 jezikov (tudi v slovenščino), nas osupne in upraviči njegov naziv cerkvenega učitelja.

Iz življenja …
Sv. Robert Bellarmino se je rodil leta 1542 v družini z dvanajstimi otroki v kraju Montepulciano v Italiji. Njegova pobožna mati je bila sestra papež Marcela II., ki si je želela, da bi se jezuitom pridružilo vseh pet njenih sinov. Njene sanje je uresničil tretji sin po vrsti sv. Robert, ki je k jezuitom vstopil leta 1560.
Pridno se je posvečal učenju in bil leta 1570 posvečen v duhovnika. Bil je odličen govornik in dober v pisanju. Papež Gregor XIII. ga je poklical v Rim za profesorja na Collegium Romanum (današnji Gregoriani). Iz njegovih predavanj je nastalo njegovo najbolj znano delo Razprave o spornih vprašanjih krščanske vere proti heretikom našega časa ali na kratko Controversiae. V štirih zvezkih tega obsežnega dela je sv. Robert Bellarmino sistematično analiziral vsa vprašanja, ki jih je sprožil protestantizem. Z njim ni samo branil katoliške vere, pač pa spreobrnil tudi mnogo protestantov. Delo je pisano brez žalitev in posmehovanja, dialoško, danes bi rekli ekumensko. Nekaterim v Katoliški Cerkvi se je to zdelo preveč spravljivo, premalo ostro, zato so Controversiae za kratek čas prišle na seznam prepovedanih knjig.
Sv. Robert je bil imenovan za kardinala. Po smrti papeža Klemena VIII. je bil celo v najožjem izboru za papeža, a ni bil izvoljen. Novemu papežu Pavlu V. je postal najdragocenejši teološki svetovalec. Bil je tako ugleden, spoštovan in svet, da je s svojimi modrimi mnenji pogosto spreminjal poglede vseh preostalih kardinalov. Vse do svoje smrti, 17. septembra 1621 je delal v različnih visokih službah papeške kurije.
Na lastno željo je pokopan poleg sv. Alojzija Gonzage v cerkvi sv. Ignacija v Rimu.

Zavetnik
Sv. Robert Bellarmino je zavetnik odvetnikov, katehistov, katehumenov.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo v jezuitski in kardinalski obleki s križem in knjigo.

Gradiva:

Duhovne misli Benedikta XVI. za god sv. Roberta Bellarmina.html

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Jožef Kupertinski: Leteči svetnik
2023-09-18
Ko je leta 1663 v Osimu umrl minorit Jožef Kupertinski, je bilo njegovo ime znano že po vsej Evropi. Sodobniki so ga prepoznani kot dobrega spovednika, velikega spokornika in molilca ter ponižnega meniha. Najbolj pa je bil znan po svojih izrednih darovih, kot je dar lebdenja, in zaradi česar so ga imenovali »leteči svetnik«. Je zavetnik letenja, letalstva.

Iz življenja …
Jožef Marija Desa se je rodil 17. junija 1603 na jugu Italije, v Copertinu, kot najmlajši otrok. Otroštvo je preživel v revščini. Šolo je moral zaradi bolezni večkrat prekiniti. Zelo si je želel postati duhovnik, a so ga številni samostani zavrnili kot neprimernega, dokler ga leta 1626 končno niso sprejeli minoriti v samostanu della Grotella. Kljub velikemu trudi, je težko napredoval na duhovniški poti in leta 1628 prejel duhovniško posvečenje.
In zdaj so se na zunaj začeli kazati njegovi mistični darovi (zamaknjenja, dar čudežev in prerokovanja, videnja, videl je ljudem v srce in vest), ki so mu hitro prinesli slavo, a tudi številne križe. Sam si je prizadeval ostati ponižen in se veliko pokoril. Živel je zelo ubožno, v celici brez pohištva, spal na odeji na podu.
Zaradi ekstaze in lebdenja je vzbudil sum, da je prevarant. O njem je leta 1638 razpravljala inkvizicijska komisija v Neaplju in Rimu, a ga niso mogli spoznati za krivega. Čudež se je ponovil v kapeli samostana sv. Gregorja pred inkvizicijskimi sodniki. Tudi oni so ga videli, kako v zanosu lebdi v zraku.
Predstojniki so ga poslali v Assisi, kjer je ostal 14 let, kjer je še naprej imel tiste izredne milosti. Ljudje so še naprej stalno prihajali k njemu, tudi duhovniki in prelati, ki so se mu priporočali in ga prosili za nasvet. Zadnja leta svojega življenja je svetnik preživel v samostanu sv. Frančiška v Osimu pri Anconi v Italiji. Umrl je 18. septembra 1663. Za blaženega je bil razglašen leta 1753, za svetnika pa leta 1767.

Zavetnik
Je zavetnik letenja, letalstva in vesoljcev. Priporočajo se mu dijaki in študentje, zlasti tisti, ki opravljajo izpite, za srečo pri izpitih.

Upodobitve
Umetniki sv. Jožefa Kupertinskega najpogosteje upodabljajo v minoritskem habitu, največkrat kako lebdi v zraku ali leti. Ponekod ima upodobljen celo peruti.

Gradiva:

Sv. Jožef Kupertinski (v hr.) – 2:42 min: https://www.youtube.com/watch?v=yI6AllA-HZc

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Januarij: "Čudež sv. Januarija"
2023-09-19
Sv. Januarij je zavetnik mesta Neapelj in čudodelnik. Znan je predvsem po »čudežu sv. Januarija«.

Iz življenja …
Sv. Januarij se je rodil v Neaplju ali v Beneventu v Italiji ugledni plemiški družini. Živel je na prehodu iz 3. v 4. stoletje. Bil je škof v Neaplju (nekateri viri navajajo Benevent).
Odločno je nasprotoval arijskemu krivoverstvu in bil zaradi tega napaden in preganjan. Mučeništvo je prestal v času Dioklecijana 19. septembra 305.
Staro izročilo pravi, da je med njegovim mučenjem eni od žena uspelo ujeti nekaj njegove krvi v posodo. To kri hranijo v katedrali v Neaplju in se vsako leto ob svetnikovih obletnicah (1. maja, 19. septembra in 16. decembra) za nekaj časa utekočini, nato pa se spet strdi. Ta »čudež sv. Januarija« je do danes nepojasnjen. Med Neapeljčani velja prepričanje, da zanje ne bi bilo dobro, če se kri v steklenih posodicah ne bi utekočinila. Če se čudež zgodi z zamudo ali pa se sploh ne, je to znamenje za preplah.

Zavetnik
Je zavetnik Neaplja, proti vulkanskim izbruhom.

Upodobitve
Umetniki sv. Januarija najpogosteje upodabljajo kot škofa z mečem, obdanega z zvermi, stoječega sredi plamenov. Nad evangelijem ima v levici običajno steklenički s krvjo, v desnici pa drži škofovsko palico.

Gradiva:

Sv. Januarij (v hr.) – 1:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=IKkrjoQ2-s8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Andrej Kim Taegon in drugi: Korejski mučenci
2023-09-20
Sv. Andrej Kim Taegon in Pavel Chong sta korejska mučenca. Krščansko se je prek Kitajske širilo v Korejo, zlasti v 19. stoletju in pozneje.

O korejskih mučencih …
Tako kot v drugih deželah je bilo tudi v Koreji mnogo nasprotovanja, preganjanja in mučenja zaradi krščanske vere. V Koreji je preganjanje potekalo v več časovnih obdobjih, zlasti pa med leti 1839-1846 in 1866-1867. Mučenci so bili misijonarji, ki so prihajali iz evropskih dežel, pa tudi domači verniki in duhovniki.
Papež Janez Pavel II. je leta 1984 razglasil za svete okoli sto mučencev, ki so v Koreji neustrašno pričali za krščansko vero, na čelu katerih sta duhovnik Andrej Kim Taegon in katehist Pavel Chong. Med njimi so trije škofje, osem duhovnikov, ostali pa so laiki (ne-poročeni, mladi, stari, dečki).

Gradiva:

Sv. Andrej Kim Taegorn (v hr.) – 2:48 min: https://www.youtube.com/watch?v=jLdJdt3cMg4

Sveti Matej: Apostol in evangelist
2023-09-21
Sv. Matej je napisal Matejev evangelij, v katerem poudarja, da je Jezus Kristus Davidov, Abrahamov sin, in predvsem, da je dopolnil Staro zavezo. Matejev evangelij je med evangeliji najdaljši; obsega 28 poglavij.
Če je sv. Matevž vedren, prijetna bo jesen.

Iz življenja …
Sv. Matej se je rodil v 1. stoletju v Galileji. Samega sebe imenuje Matej, evangelist Marko pa ga imenuje Levi, Alfejev sin. Bil je carinik, Jud v službi rimskih okupatorjev. Takšne ljudi je narod sovražil. In prav takega carinika Jezus pokliče za apostola, verjetno je na njem odkril tudi pozitivne lastnosti. Poklical ga je: »Hodi za menoj« in Matej je vstal in šel za njim. Jezus ga je navznoter ganil z nevidnim sunkom svoje milosti.
Med Jezusovimi učenci je Matej veljal za bolj izobraženega; kot cestninar je bil gotovo vešč branja in pisanja, pa tudi Stara zaveza mu ni bila tuja, saj se je pogosto skliceval nanjo.
Napisal je evangelij, izročilo pravi da v Judeji in to v hebrejščini (aramejščini), ki je bil nato preveden v grščino.
Potem ko je zapustil Palestino, naj bi šel oznanjat evangelij v Etiopijo, kjer naj bi pretrpel mučeniško smrt. Njegove relikvije hranijo v Salernu na jugozahodu italijanskega “škornja”.

Zavetnik
Sv. Matej je zavetnik knjigovodij, finančnih in bančnih uslužbencev, carinikov, priprošnjik proti alkoholizmu.

Upodobitve
Umetniki sv. Mateja najpogosteje upodabljajo z angelom oz. otrokom (Sinom človekovim) ob sebi, pogosto ima ob sebi zvitek ali knjigo. Upodobljen je kot starejši človek z dolgo brado. Njegovi drugi atributi so še: mošnjiček, sekira, meč, plačilna miza.

Gradiva:

Sv. Matej (v hr.) – 4:18 min: https://www.youtube.com/watch?v=6JXcV7JhqQ8

Sv. Matej (v ang.) – 2:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=2A1bNBUpiKc

Zgodba o sv. Mateju (v ang.) – 16:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=RbPecmTJ-k8

Poklic, navdihnjenje in mučeništvo sv. Mateja
Kadarkoli pridem v Rim vedno pohitim v cerkev svetega Ludvika Francoskega in stopim po cerkvi do kapele, ki se nahaja desno od glavnega oltarja. Ustavim se, če ni več poletje, vržem kovanec za 100 lir v avtomat, da se prižgo luči in opazujem – bogve katerikrat – svetega Mateja, ki ga je naslikal slikar Caravaggio.
Na levi steni je predstavljen poklic svetega Mateja. Cariniki ostrih obrazov sedijo za mizo – med njimi je deček, ki bo imel nekoč prav tako neusmiljen obraz – s pohlepnimi očmi preštevajo denar. Na vratih se je v senci pojavil človek, ki je stegnil svojo dolgo roko. Eden izmed carinikov je dvignil glavo. Njegove oči so se srečale z neznancem na pragu in z njegovo dolgo iztegnjeno roko. Ne da bi umaknil pogled s Skrivnostnega, je Matej pokazal nase in brez besed vprašal: »Ali jaz?«
Jezus je prišel v skrivališče bančnikov, si med njimi enega izbral in ga poklical. Ni šel v tempelj, kjer so bili dostojanstveniki in pismouki; njegovo oko se ni ustavilo na farizeju, ki se je do malenkosti držal božjega zakona in preziral carinike, ki niso bili tako tenkovestni. Jezus je iztegnil svojo roko iz polmraka k Mateju, ki ni sovražil denarja, ki je znal krasti in goljufati; ki je imel rad to, kar se vidi in otipa in se ni prav nič zanimal za neminljivo. Ali jaz? Jezus je v zgodovini nadaljeval s tako prakso. Poklical je tiste, ki so najmanj pričakovali; išče take, ki zijajo od začudenja, ko zagledajo njegovo roko, ki prihaja iz mraka in se sprašujejo: »Ali jaz?« Gre mimo tistih, ki se imajo za bolj poklicane, bolj vredne in bolj pripravljene. Ali jaz?
Na oltarju kapele je nesmrtni Caravaggio naslikal navdihnjenje svetega Mateja. To navdihnjenje je prišlo nepričakovano. Ni uspel niti sesti na stol, le z eno nogo se je nekako usedel. Stol je v takem položaju, da bo vsak trenutek padel, ena noga je v zraku. Mateja pa to ne zanima, ves se je predal angelu, ki mu govori besede, on pa si jih beleži s točnostjo bančnika in neposrednostjo cestninarja. Človeka, ki ga je Jezus poklical in ki se je odločil, da bo šel za njim in njegovim naukom, je presenetilo navdihnjenje. Prišlo je v takem trenutku, ki ga je lahko najmanj pričakoval in ni uspel niti sesti; sili ga, da si to zapiše, ne s peresom in črnilom, ampak z delom in trudom, ne na papirus, ampak v knjigo življenja. Tako hitro, tako nenadoma in tako nevarno. Če se stol premakne, bo padel.
Na desni strani je večni Caravaggio predstavil mučeništvo svetega Mateja. Apostol umira na tleh pod udarci, obkrožen je z mišičastimi ljudmi; ali ni med nasilniki tudi deček z nežnim obrazom, ki je bil v skrivališču takrat, ko je Učenik poklical Mateja? Angel prihaja, da bi Mateju izročil palmo mučeništva – palmo zmage. To je usoda, ki doleti tistega, ki je šel za dolgo iztegnjeno roko, ki je vabila iz teme, iz Skrivnosti; vržen je bil na tla zaradi svoje telesne slabosti in zaradi hudobije drugih. Toda palma nikoli ne ovene.
Kadarkoli pridem v Rim – to ni tako malokrat – pohitim v cerkev svetega Ludvika Francoskega in gledam – moj Bog, kdove katerikrat – poklic, navdihnjenje in mučeništvo svetega Mateja na Caraggiovem platnu. Ko boste prišli v Rim – prej ali slej – pojdite k svetemu Ludviku Francoskemu … Ali jaz?
Povzeto po Ivanu Golubu in oblikovano v PPS Božji klic sv. Mateja

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Mavricij: Prvi temnopolti svetnik?
2023-09-22
Sv. Mavricija častijo predvsem na nemškem in francoskem jezikovnem področju; tam veliko otrok nosi njegovo ime. V Sloveniji so mu posvečene tri cerkve.

Iz življenja …
Sv. Mavricij se je rodil okoli leta 250 po vsej verjetnosti na teritoriju današnjega Sudana, kjer se je krščanstvo zgodaj ukoreninilo. Po izročilu je bil sv. Mavricij rimski poveljnik 6600 članske Tebajske legije, ki je bila večinoma krščanska. Tebajska je imenovana zato, ker so bili njeni vojaki večinoma iz pokrajine Tebaide v Gornjem Egiptu. Mavricij je skrbel za njihovo telesno in duhovno formacijo.
Mavricijevi legionarji so bili leta 285 poslani čez Alpe na ozemlje današnje Švice z nalogo, da nekje naredijo red in ustavijo vzpon krščanstva. Ker so zavrnili ukaz cesarja Maksimijana v zvezi s pobijanjem nedolžnih ljudi in darovanjem malikom, jih je leta 286 dal surovi in kruti cesar vse poklati na kraju, kjer je danes mesto in opatija St. Maurice (St. Moritz) ob reki Rhoni v Švici.

Upodobitve
Umetniki sv. Mavricija najpogosteje upodabljajo kot rimskega poveljnika ali viteza s kopjem in zastavo, od leta 1250 tudi kot temnopoltega Mavra. Mavricij je bil namreč po vsej verjetnosti črnec, kajti njegovo ime v latinščini pomeni Maver oz. zamorec (črnec) – v starem veku se je severozahodna Afrika imenovala Mavretanija.

Zavetnik
Sv. Mavricij je zavetnik vojakov, orožarjev, konj, trgovcev, vinske trte, barvarjev, stekloslikarjev, izdelovalcev klobukov idr. poklicev; je priprošnjik v bojih, proti protinu in obsedenosti.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas sta sv. Mavriciju posvečeni dve župnijski cerkvi, in sicer v župniji Jurklošter (celjska škofija) in Šmarca – Duplica (ljubljanska nadškofija) ter ena podružnična cerkev v župniji Dobrnič (kraj Šmaver Rdeči Kal).

Gradivo:

Sv. Mavricij – Prvi temnopolti svetnik (v ang.) – 14:40 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Nikolaj iz Flüe: Zavetnik ločenih
2023-09-25, 2023-09-28
Svetega Nikolaja iz Flüe oz. brata Klausa so ljudje častili kot svetnika že za časa njegovega življenja. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Nikolaj iz Flüe se je rodil leta 1417 v premožnejši kmečki družini na gori Flüe v Švici. Že v mladih letih je bil zelo pobožen in je kazal mistične darove.

Poročil se je z Dorotejo Wyss in imela sta deset otrok. Vedno in povsod je spodbujal mir. Ko je bil vpoklican v vojsko, je ščitil žene in otroke ter zavzeto varoval in rešil številne samostane in cerkve. Pravijo, da se je v eni roki boril z mečem, v drugi pa z rožnim vencem.
Po mnogih videnjih se je leta 1467 odločil za puščavniško življenje. V dogovoru s svojo ženo in otroci se je umaknil v sotesko Ranft, kjer je puščavniško živel dvajset let. Jedel ni ničesar, razen svetega obhajila.
Pri tem »živečem svetniku«, ki so ga klicali »brat Klaus«, so iskali nasvet ljudje vseh slojev od blizu in daleč. S svojim političnim vplivom je leta 1481 rešil enotnost švicarske konfederacije, in zaradi česar velja za glavnega zavetnika Švice. Njegov kip je v poslopju zvezne vlade v Bernu.
Umrl je v puščavi leta 1487, star sedemdeset let.

Upodobitve
Sv. Nikolaja umetniki najpogosteje upodabljajo kot suhega bradatega puščavnika s palico in rožnim vencem.

Zavetnik
Je zavetnik Švice, papeške švicarske garde, v težavah v zakonu, velikih družin, ločenih zakoncev.

Gradivo:

Nikolaj iz Flue – Brat Klaus (v nem.) 35:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=iOEdE5DuZm4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Frančišek Asiški: Prvi svetnik s Kristusovimi ranami?
2023-10-04
4. oktobra obhajamo god sv. Frančiška Asiškega, ki je ustanovitelj reda manjših bratov, klaris in tretjega reda.
Znan je po svojem uboštvenem življenju in spoštljivem sobivanju s Stvarstvom.
Je tudi prvi (pri)znani primer svetnika s Kristusovimi ranami.

Iz življenja …
Sv. Frančišek se je rodil leta 1181/82 v Assisiju kot Janez Bernardone, a so ga vsi klicali Frančišek (Francesco). Njegova mati Pika je bila Francozinja, oče Peter pa premožen trgovec s suknom. Frančišek je do svojega štiriindvajsetega leta živel precej lahkomiselno življenje. Očetu je pomagal pri prodaji blaga, njegova glavna »dejavnost« pa so bile zabave in druženje s prijatelji. Povsod je moral biti glavni, »kralj zabave«. Mladi Frančišek si je zelo želel postati vitez, a je bil kmalu ujet v vojni s Peruggio in imel v ječi eno leto časa za razmislek o svojem življenju. Po prihodu iz ječe je zabave zamenjal s samoto v naravi in z druženjem s siromašnimi ljudmi, zlasti z gobavci.
Potem pa pride do popolnega preobrata v njegovem življenju. V svoji duši je slišal Božji klic in se mu odzval. Med molitvijo v napol razpadli cerkvici sv. Damijana sliši Jezusov glas s križa: »Frančišek, pojdi in popravi mojo razpadajočo hišo!« Njegovi prvi »nalogi« sta bili ureditev zapuščenih cerkva sv. Damijana in sv. Marije Angelske, imenovane Porciunkula. Ko njegov oče odkrije, da na skrivaj prodaja njegovo blago, da bi imel denar za obnovo cerkva, sledi Frančiškov drugi korak.
Odpove se bogatemu življenju, odreče se celo svojim staršem in dediščini, zavedajoč se, da lahko Jezusu sledi le tisti, ki se je pripravljen odpovedati vsemu. Zavestno postane »najmanjši med najmanjšimi«. Dobesedno vzame Jezusove besede ob odpošiljanju učencev: »Ne nosite s seboj ne denarnice ne torbe ne sandal« (Lk 10,4). Hoditi je začel bos, oblečen v grobo sivorjavo haljo opasano z vrvjo ter s svojim radikalnim uboštvom pričevati o veliki Božji ljubezni. Hotel je živeti v uboštvu, kot je živel Kristus in apostoli.
Kmalu so se njegovemu idealu pridružili tovariši in Frančišek je kmalu spoznal, da njegova skupnost potrebuje pravilo. Okoli leta 1210 je v Rimu dobil papeško dovoljenje za red manjših bratov. Vedno več mladih moških se je pridružilo redu. V Assisiju so si postavili koče okoli porcijunkulske cerkvice.
Dve leti kasneje je skupaj s sv. Klaro Asiško iz plemiške družine ustanovil drugi, ženski red: klarise pri cerkvici sv. Damijana.
Okoli leta 1221 je bil dodan še tretji red za laike. Redovne hiše so nastale po vsej Evropi.
Frančišek, ki je v času križarskih vojn zaman poskušal spreobrniti egiptovskega sultana, si je prislužil njegovo spoštovanje.
Leta 1224 je Frančišek prejel Kristusove rane, iz katerih je pozneje večkrat tekla kri. Vedno znova so ga pestile bolezni, na koncu je skoraj popolnoma oslepel. Zvečer 3. oktobra 1226 so ga na njegovo željo prinesli v porciunkulsko cerkvico in položili na gola tla, kjer je za vedno zatisnil oči, star komaj 44 let.
Že drugo leto po smrti je bil razglašen za svetnika.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo odetega v preprosto oblačilo in s Kristusovimi ranami. Ob njem vidimo lobanjo, knjigo, križ, podirajočo se cerkev, lilijo, jagnje ali volka. Včasih ga upodabljajo, kako pridiga pticam, pri negovanju gobavcev …

Zavetnik
Je zavetnik Italije, Assisija, revnih, frančiškanov, trgovcev, socialnih delavcev, ekologov. Je priprošnjik proti glavobolu in kugi.
Molitev sv. Frančiška Asiškega
O vzvišeni in veličastni Bog, razsvetli temine mojega srca.
Daj mi pravo vero, trdno upanje, popolno ljubezen, globoko ponižnost,
razumnost in spoznanje, da se bom držal tvojih zapovedi. Amen.

Gradiva:

Laudato si’ mi signore – z odlomki iz FILMA Frančišek in Klara – 6:06 min

Zgodba za otroke o sv. Frančišku Asiškem (v ang.) – 11:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=53EwseKjkh8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik rožnovenske Matere Božje
2023-10-07
Praznik rožnovenske Matere Božje je pravzaprav spomin na zmago krščanske vojske nad Turki v znameniti pomorski bitki pri Lepantu 7. oktobra 1571.

O prazniku …
Zmago v tej bitki so kristjani s papežem Pijem V. pripisovali goreči molitvi rožnega venca, v kateri so prosili Marijo pomoči. Papež Pij V. je namreč katoliške vernike pozval k molitvi rožnega venca, v kateri so prosili Marijo pomoči. To zmago so pripisovali molitvi rožnega venca. Na dan odločilne bitke 7. oktobra 1571 so se namreč zbrale bratovščine rožnega venca in goreče molile to molitev.
Poznejši papeži, zlasti Leon XIII., ki je napisal kar 16 okrožnic o rožnem vencu, so to molitev pospeševali. Papež Leon XIII. je oktober uvedel kot mesec rožnega venca.
K širjenju te molitve so prispevala tudi prikazovanja v Lurdu in Fatimi ter stiske krščanskega ljudstva.

Molitev rožnega venca
Molitev rožnega venca se je izoblikovala ob koncu 16. stoletja in je obsegala tri dele po 50 Zdravamarij. Ta oblika je ostala nespremenjena do konca 20. stoletja, ko je papež sv. Janez Pavel II. dodal še četrti, t. i. svetli del, za razumevanje in bolj pobožno molitev rožnega venca pa je leta 2002 izdal Apostolsko pismo Rožni venec Device Marije.

Veseli del
Govori o Jezusovem ROJSTVU. Skrivnosti:
1. ki si ga Devica od Svetega Duha spočela
2. ki si ga Devica v obiskovanju Elizabete nosila
3. ki si ga Devica rodila
4. ki si ga Devica v templju darovala
5. ki si ga Devica v templju našla

Svetli del
Govori o Jezusovem ŽIVLJENJU in DELOVANJU. Skrivnosti:
1. ki je bil krščen v Jordanu
2. ki je v Kani naredil prvi čudež
3. ki je oznanjal božje kraljestvo
4. ki je na gori razodel svoje veličastvo
5. ki je postavil sveto evharistijo

Žalostni del
Govori o Jezusovem TRPLJENJU in smrti. Skrivnosti:
1. ki je za nas krvavi pot potil
2. ki je za nas bičan bil
3. ki je za nas s trnjem kronan bil
4. ki je za nas težki križ nesel
5. ki je za nas križan bil

Častitljivi del
Govori o Jezusovem VSTAJENJU. Skrivnosti:
1. ki je od mrtvih vstal
2. ki je v nebesa šel
3. ki je Svetega Duha poslal
4. ki je tebe, Devica, v nebesa vzel
5. ki je tebe, Devica, v nebesih kronal

Gradiva:

Rožnovenska Mati Božja (v ang.) – 2:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=BYAq73_65-w

Rožnovenska Mati Božja (v hr.) – 3:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=v5vDk-m-1Ho

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Simeon: Za blagoslov otrok
2023-10-08
Sv. Simeon, prerok in svetopisemski mož, ni bil duhovnik.

Iz življenja …
Sv. Simeon je bil star pravičen in bogaboječ človek – laik, ki je živel v Jeruzalemu in mu je bilo prerokovano, da ne bo umrl prej, dokler ne bo videl Jezusa. In dočakal je ta dan ter prerokoval, da je Jezus luč v razsvetljenje poganov.
Sv. Luka je zapisal (Lk 2,25-35): In ko so starši prinesli dete Jezusa (v tempelj) …, ga je tudi Simeon vzel v naročje, slavil Boga in rekel:
»Gospodar, zdaj odpuščaš svojega služabnika
po svoji besedi v miru,
kajti moje oči so videle tvojo rešitev,
ki si jo pripravil pred obličjem vseh ljudstev …«

Potem ko je bil Simeon kot predstavnik starozaveznega ljudstva prepoznal Jezusa kot Mesija, je blagoslovil Marijo in Jožefa ter rekel Mariji, da je Jezus postavljen v padec in vstajenje mnogih v Izraelu in v znamenje, ki se mu nasprotuje in da bo njeno lastno dušo presunil meč bolečin.

Upodobitve
Umetniki Simeona upodabljajo kot starčka z malim Jezusom v naročju.

Zavetnik
Sv. Simeon je zavetnik Zadra (Hrvaška), za blagoslov otrok.

Gradiva:

Sv. starec Simeon (v hr.) – 2:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=KjQxZqFWn3E

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Henrik Newman: Svetnik, ki nagovarja srce
2023-10-09
»Kakor se sončna ura ravna po SONCU,
tako se hočem tudi jaz ravnati edinole po tebi, Gospod,
če me le hočeš sprejeti in me voditi.«
(J. H. Newman)

Iz življenja …
Sv. Janez Henrik Newman (John Henry Newman) je bil rojen 1801 v Londonu kot najstarejši sin bankirja. Njegov oče je bil član prostozidarske lože, mati pa kalvinske vere. Janez Henrik je že kot otrok je temeljito prebral Biblijo. Pri 16 letih je pod vplivom anglikanskega teologa Thomasa Scotta doživel svoje »prvo spreobrnjenje«. Po študiju literature, matematike, prava in nato še teologije na Oxfordu ter nekaj letih profesure je bil leta 1825 posvečen v duhovnika v anglikanski Cerkvi. Postal je vikar univerzitetne cerkve v Oxfordu. S svojimi poglobljenimi in bogatimi pridigami je nato osem let poučeval in vzgajal svoje poslušalce, zlasti študente in učitelje. Newman je objavil pridige v seriji knjig, v katerih se je zavzemal za anglikansko cerkev kot srednjo pot (»via media«) med protestantizmom in Katoliško cerkvijo, zaradi česar je zaslovel po vsej državi, a postal sumljiv pri hierarhiji. Želel je prenoviti anglikansko državno Cerkev z vrnitvijo k izvirom. Prenova je kasneje dobila ime oxfordsko gibanje.

Leta 1842 se je Newman umaknil iz javnega življenja in se po treh letih obsežnih študij, zlasti zgodnjih cerkvenih očetov in svetnikov, spreobrnil v katoliško vero, ki je bila takrat v Angliji povezana z družbenim izobčenjem. Zapuščal je Cerkev, v kateri je bil rojen in krščen in jo je iskreno ljubil.
Z nekaterimi prijatelji, ki so tudi postali katoličani, je odšel v Rim, kjer je leta 1847 prejel duhovniško posvečenje.
Ko se je vrnil v Anglijo, je v Birminghamu, kasneje pa tudi v Londonu, ustanovil oratorij, duhovniške skupnosti po vzoru sv. Filipa Nerija. Po letu 1850, ko je bila Katoliška cerkev v državi ponovno »dovoljena«, je postal eden najbolj znanih cerkvenih obrazov v Angliji. Štiri leta je bil tudi rektor novoustanovljene katoliške univerze v Dublinu. Newman je učil, da če smo sprejeli Kristusovo resnico in zastavili svoje življenje zanj, ne more biti ločenosti med tem, kar verujemo ter med tem, kako živimo svoje življenje.
Neutrudno si je prizadeval dvigniti vero in samozavest katoliških laikov – pogosto gre za irske delavce, ki v viktorijanski dobi niso bili veliko cenjeni.
Priznanja je Newman doživel šele na tara leta. Leta 1877 je bil imenovan za prvega častnega profesorja v Oxfordu, leta 1879 ga je papež Leon XIII. imenoval za kardinala. Njegovo kardinalsko geslo je bilo: Srce govori srcu. Od leta 1886 je njegovo zdravje začelo pešati.
Umrl je leta 1890 zaradi pljučnice v Birminghamu.
Za njim je ostalo več kot 80 knjig pridig, teoloških del, dva romana in pesmi.

Češčenje
Papež Benedikt XVI. ga je leta 2010 razglasil za blaženega, papež Frančišek pa leta 2019 za svetega.

Gradiva:

SV. JANEZ HENRIK NEWMAN. ŠMARNICE za odrasle, Bogdan Dolenc – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana ob POSTNEM ČASU – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana ob POSTNEM ČASU – slov.

KRIŽEV POT sv. J. H. Newmana – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana pred VNEBOHODOM: Pot k Očetu – slov.

MOLITVE za pomoč v trpljenju sv. J. H. Newmana – slov.

sv. Janez Henrik Newman, svetnik: https://www.youtube.com/watch?v=inTlXymu70s

Življenje sv. Janeza Henrika Newmana (v ang.): https://www.youtube.com/watch?v=AoChOhQ0Z1E

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Daniel Comboni: Ustanovitelj kombonijancev
2023-10-10
Sv. Daniel Combani, misijonski škof, je deloval kot misijonar v Sudanu, kjer je pred njim oral ledino slovenski svetniški kandidat Ignacij Knoblehar. Nekajkrat sta se osebno srečala.
Ustanovil je misijonski redovni skupnosti kombonijance in kombonijanke, ki imajo danes več kot 4000 članov po vsem svetu.

Iz življenja …
Sv. Daniel Combani se je rodil 15. marca 1831 v kraju Limone ob Gardskem jezeru v Italiji. Bil je edini preživeli od osmih otrok pobožne družine. Spodbudo za misijon v Afriki je dobil v šoli od duhovnika Nicola Mazza.
Študiral je teologijo, medicino in mnoge tuje jezike.
Leta 1854 je bil posvečen v duhovnika.
Leta 1864 je sestavil misijonski za evangelizacijo Srednje Afrike, ki je med drugimi vključeval oznanjevanje evangelija s pomočjo domačih afriških duhovnikov in sodelavcev ter osvoboditev od suženjstva. Leta 1867 je našel priložnost, da je papežu Piju IX. predstavil svoj program, in v Veroni odprl svoj misijonski zavod za Afriko, iz katere so se razvili redovniki kombonijanci, in odprl svojo prvo podružnico v Kairu. Naslednje leto je iz zvestobe papežu zavrnil državno čast in več let potoval po Evropi, da je zbral sredstva za svoje misijonske projekte.
Na 1. vatikanskem koncilu je sodeloval kot svetovalec veronskega škofa in za svoje projekte požel naklonjenost koncilskih očetov in papeža.
Leta 1872 je v Veroni zaživela njegova ženska misijonska družina, pozneje imenovane misijonske sestre kombonijanke.
Leto pozneje je sam odpotoval v Kartum in tu postal škof in apostolski vikar za osrednjo Afriko. V najtežjih pogojih je obiskoval misijonske postaje, ki jih je ustanovil in se sestal s krajevnimi plemenskimi voditelji, da bi se pogajal o odpravi suženjstva. V letih 1877 in 1878 je današnji Sudan zaradi naravnih nesreč in lakote izgubil polovico prebivalstva, vključno s številnimi sodelavci Combonija.
V začetku oktobra 1881 ga je nenadoma začela tresti mrzlica, ki ji je podlegel 10. oktobra v Kartumu.
Leta 1996 je bil razglašen za blaženega, leta 2003 pa za svetega.

Gradiva:

Sv. Daniel Combani (v hr.) – 3:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=1RtF2IcDbkI

Sv. Daniel Comboni – animirani film – 10:41 min: https://www.youtube.com/watch?v=zjNru_dgnDs

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Viktorin Ptujski: Prvi razlagalec Svetega pisma
2023-11-03
Viktorin Ptujski je bil cerkveni oče, škof na teritoriju današnjega slovenskega ozemlja ob koncu 3. stoletja. Velja za prvega latinskega eksegeta (razlagalca) Svetega pisma. Da ga Slovenci bolje ne poznamo in častimo, je “krivo” večstoletno napačno prepričanje, češ da je bil škof v francoskem mestu Poitiers, in ne v Ptuju.
Šele z zgodovinopisnimi popravki in s posredovanjem bl. Antona Martina Slomška v Vatikanu, ki je leta 1848 dosegel, da se sme Viktorinu v mariborski škofiji izkazovati javna čast pri bogoslužnih opravilih, se je češčenje Viktorina začelo tudi pri nas.

Iz življenja …

Sv. Viktorin Ptujski se je rodil okoli leta 240. O njegovem izvoru obstajajo različne teze: po eni naj bi prišel z vzhoda, iz Grčije, saj sv. Hieronim omenja, da je bolje znal grško kot latinsko. Po drugi domnevi pa naj bi bil domačin.
Bil je škof v rimskem mestu Petovio, današnjem Ptuju, ob koncu 3. stoletja. Petoviona je tedaj štela preko 30.000 prebivalcev, od tega je bilo verjetno okrog tisoč vernikov.
Vero je širil z govorjeno in pisano besedo, zaradi česar ga uvrščamo tudi med prve znane literarne ustvarjalce na našem ozemlju. Bil je prvi latinski ekseget. Njegovi spisi so močno vplivali na nadaljnjo latinsko svetopisemsko eksegezo. Ohranila sta se le dva spisa: O zgradbi sveta in Razlaga Razodetja.
Bil je zelo izobražen in vzornega življenja.
Umrl je 2. novembra 303 med Dioklecijanovim preganjanjem kristjanov, in sicer mučeniške smrti – domnevno z obglavljenjem.

Upodobitve
Umetniki sv. Viktorina najpogosteje upodabljajo v škofovski obleki s palmovo vejo in mečem v roki.

Gradiva:

Viktorin Ptujski in deset devic: http://oddaje.ognjisce.si/ocetjevveri/2013/11/14/11-oddaja-viktorin-ptujski-in-deset-devic

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Nedolžni otročiči: Temna stran božiča
2023-12-28
Le nekaj dni po božiču obhajamo praznik nedolžnih betlehemskih otrok, ki jih je dal pomoriti kralj Herod v upanju, da bo ubil tudi novorojenega Jezusa.
Nedolžni otročiči so temna stran božiča, v senci veselja. Še preden so spregovorili, so že dali svoje življenje za novorojenega Mesija.
Kajti – ko tiran Herod od treh modrih in svojih svetovalcev izve, da se je v Izraelu rodil novi judovski Kralj, se ustraši za prestol in da v Betlehemu in njegovi okolici pobiti vse dečke do drugega leta starosti. Ker je bil Betlehem majhen kraj, predvidevajo, da jih je bilo ubitih verjetno okrog dvajset; čeprav izročilo govori o tisočih.

Sveto pismo poroča, da so modri z Vzhoda za zvezdo prišli v Jeruzalem. Tu so vznemirili kralja Heroda z vprašanjem po novorojenem judovskem kralju, Mesiji, ki ga je judovsko ljudstvo pričakovalo. Herod, ki sam ni bil Jud, in je iz želje po oblasti dal ubil celo lastna sinova, ženo in brata, ga je seveda takoj sklenil umoriti. Zato je modrim naročil, naj mu nazaj grede iz Betlehema pridejo poročati o njem, češ da bi se mu tudi sam šel poklonit. Modri pa so se opomnjeni v sanjah vrnili po drugi poti. Ko je Herod sprevidel, da jih ne bo, je dal v Betlehemu in okolici pomoriti vse dečke, dvoletne in mlajše, misleč, da bo med njimi tudi Jezus – »novorojeni judovski kralj«.

Betlehemski otroci so bili dejansko umorjeni zaradi Kristusa. Čeprav takšne smrti niso sprejeli nase zavestno (za mučeništvo v pravem pomenu je to potrebno), jih je Cerkev že zgodaj častila kot prave mučence. V molitvenem bogoslužju jih Cerkev slavi:
“Za Kristusa umrli so,
nedolžni so prišli v nebo.
Zdaj v slavi se radujejo,
med angeli prepevajo …”

Giotto, pomor nedolžnih otrok, freska v Scrovegni Chapel, Padova, Italija, 1303-1305

»Beg v Egipt in pokol nedolžnih otrok razkrivata odpor teme zoper svetlobo: ‘V svojo lastnino je prišla, a njeni je niso sprejeli’ (Jn 1,11). Vse Kristusovo življenje je bilo v znamenju preganjanja. Skupaj z njim bodo deležni preganjanja njegovi.« (KKC 530)

Upodobitve
Pomor nedolžnih otrok v Betlehemu in njegovi okolici je zelo pogosto upodobljen motiv.

Zavetniki
Nedolžni otročiči so zavetniki otrok in sirotišnic. Zadnje čase se tega dne še posebej spominjamo vseh splavljenih otrok.
Po novih raziskavah se je Jezus rodil pet let prej, kot je bilo izračunano v srednjem veku.

Običaji
S praznikom sv. nedolžnih otrok je poznan običaj tepežkanje. Danes so tepežkarji otroci, ki vzamejo v roke leskove šibe in gredo po vasi tepežkat od hiše do hiše. Najprej jih s šibo dobita oče in mati, da bi bila zdrava. Medtem ko otroci s šibo tepejo odrasle, recitirajo različne pesmi. To noč nobena vrata v vasi niso smela biti zaprta. Če bi kje ta dan tepežkarjem ne odprli vrat, bi jim v prihodnjem letu celo leto sreča odšla stran. Toda prvotno niso tepli otroci, ampak fantje oziroma možje in sicer dekleta ter mlade žene. Udarci s šibo na ta dan so prinašali blagoslov in rodnost, zato so jih dekleta potrpežljivo in voljno prenašale.

Molimo
Nebeški Oče,
nedolžni otroci ne niso proslavili z besedo,
ampak s smrtjo.
Naj vero, ki jo izpovedujemo,
izpričujemo z zglednim življenjem. Amen.

V osebni premislek
V človeku se vselej borita dva kralja: Jezus in kruti »Herod«. To je boj med ponižnostjo in napuhom, med dobrim in zlom, ljubeznijo in sebičnostjo … Vsak se kdaj pa kdaj sreča s svojim Herodom in tedaj preživlja težke trenutke …

Gradiva:

TEPEŽKANJE – prikaz običajev na ta dan (v slov.) – 1:29 min

Dokumentarni FILM o Herodu in pomoru betlehemskih otrok (v ang.) – 14:58 min

Drugi svetniki dneva:

Gašper del Bufalo, misijonar
Katarina Volpicelli, redovna ustanoviteljica

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Tomaž Becket: Že 3 leta po smrti razglašen za svetnika
2023-12-29
Sveti Tomaž Becket je bil nadškof škofije v Canterburyju in mučenec. Že tri leta po smrti je bil uradno razglašen za svetnika. Kmalu po njegovi smrti so v Angliji romanja na njegov grob postala tako množična kot romanja na Jakobov grob v Santiago de Compostela.

Iz življenja …
Rojen je bil leta 1118 v Londonu. Pravo je študiral na različnih šolah. Postal je arhidiakon v Oxfordu, Parizu, Bologni in Canterburyju. Leta 1155 je postal kancler mladega angleškega kralja Henrika II. in s tem zelo vpliven človek v Angliji. Tomaž je bil kralju vseskozi naklonjen, tudi na škodo Cerkve. Kralj je želel svojega prijatelja in sodelavca povišati. Tako je Tomaž postal leta 1162 canterburyjski škof. Tomaž je kralja obvestil: »Naše dosedanje veliko prijateljstvo se bo spremenilo v veliko sovraštvo. Vem, da boste od mene kot nadškofa zahtevali tudi tisto, česar v imenu vesti ne bom mogel storiti. Že doslej ste si prisvojili številne cerkvene pravice.« To je bilo neke vrste »spreobrnjenje« v njegovem življenju, zaradi česar je moral za šest let v izgnanstvo v Francijo.
Po njegovi vrnitvi je sicer prišlo do formalne sprave, a kraljevi možje so ga 29. decembra 1170 v stolnici ubili z mečem.
Papež Aleksander III. je sv. Tomaža Becketa razglasil za svetnika že tri leta po smrti. In kralj Henrik II. se je mu je moral pokloniti.

Zavetnik
Sveti Tomaž Becket je zavetnik klerikov.

Upodobitve
Upodabljajo ga kot nadškofa s palijem in knjigo, palmo mučeništva, mečem, modelom cerkve, škofovsko palico.

Gradiva:

Sv. Tomaž Becket (v ang.) – 4:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=hbtP6JttnyI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Feliks: Papež s knjigo v roki, umrl kot mučenec
2023-12-30
Ime Feliks izhaja iz latinskega imena Felix, ki pomeni »ploden, rodoviten; uspešen, srečen«.

Iz življenja …
Sv. Feliks se je rodil okoli leta 210. Kot papež je je Katoliško Cerkev vodil dobrih pet let (269–274). Na antiohijskem koncilu je obsodil krivo vero škofa Pavla iz Samosate, ki je že nekaj let povzročala izgrede v Cerkvi. Širil je nauk, da je v Bogu le ena oseba, in sicer Oče. Sin in Sveti Duh potemtakem nista istega božanstva (bistva) z Očetom.
Papež Feliks je zaslužen tudi za to, da se obhaja tradicionalne letne spominske maše na grobovih mučencev; da vsak daritveni oltar vsebuje relikvije svetih mučencev. Prav tako mu pripisujejo odlok za posvetitve cerkva, to da se cerkve pred uporabo posveti.
Zelo se je zavzemal za trpeče kristjane med preganjanjem, ki je izbruhnilo za časa cesarja Avrelijana.
Ni znano, ali je tudi sam umrl mučeniške smrti, toda zaradi svoje zavzetosti za preganjane kristjane pogosto velja za mučenca. Umrl 30. decembra leta 274 v Rimu.

Upodobitve
Sv. Feliksa umetniki upodabljajo kot papež s knjigo v roki.

Foto: Zgornja slika sv. Feliksa je iz knjige »Illustrierte Heiligen-Legende für Schule und Haus« (1890)

Pripravila: dr. Brigita Perše

Sveti Silvester: Za srečno novo leto!
2023-12-31
»Silvestrovo« je dobilo ime po svetniku, ki se ga spominjamo zadnji dan koledarskega leta.

Zadnji dan v letu je tudi drugi sveti večer, ko blagoslovimo dom s kajenjem, kropljenjem in molitvijo ob jaslicah, nato pa veselo praznujemo novo leto v družinskem krogu.

Kdo je bil sv. Silvester?
Sv. Silvester je bil papež. Rodil se je v 3. stoletju v Rimu, umrl pa 31. decembra leta 335, prav tako v Rimu.
Kot papež je doživel konec preganjanja Cerkve v rimskem cesarstvu. Za papeža je bil izvoljen le eno leto pred Milanskim edikotom (313), s katerim je cesar Konstantin dal kristjanom svobodo in enakopravnost z drugimi verami. Cerkev je tako pod papežem Silvestrom lahko začela graditi bazilike in templje za bogoslužje. Veliko sta jih dala postaviti sam cesar Konstantin in njegova mati Helena. Papež Silvester si je prizadeval tudi za enotnost znotraj Cerkve, saj so se pojavila nekatera krivoverstva (donatisti, arianci). Leta 325 je na koncilu v Niceji v Mali Aziji (v današnji Turčiji) obsodil Arijevo krivo vero, ki je zanikala večnost Logosa, in Jezusa obravnavala kot običajnega človeka, in ne kot Božjega Sina. Koncilski udeleženci so oblikovali nicejsko veroizpoved, v kateri izpovedujemo, da je Sin »istega bistva« kakor Oče, da je Bog od Boga.
Silvester je Cerkev vodil dobri dve desetletji. Spomin nanj so obhajali že leto po njegovi smrti, in je eden izmed prvih svetnikov iz vrst nemučencev.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot papeža s tiaro, knjigo in angeli. Pogosto ga upodabljajo skupaj s cesarjem Konstantinom, včasih tudi s cesarico Heleno.

Zavetnik
Sv. Silvester je zavetnik za »srečno novo leto«; za dobro letino krmilnih rastlin, domačih živali; zoper gobavost (Papež Silvester naj bi namreč cesarja Konstantina Velikega krstil in ga s tem ozdravil gobavosti.)

Cerkve v Sloveniji
Sv. Silvestru sta pri nas posvečeni dve cerkvi, in sicer župnijska v Šempasu, podružnična pa v župniji Opatje Selo, v kraju Nova vas. Obe sta na teritoriju koprske škofije.

Drugi svetniki in prazniki dneva:

Sveti večer
Alojzij Evlogij (Luis Eulogio) Vidaurrázaga Gónzalez, duhovnik, redovnik, mučenec
Janez Frančišek Regis, redovnik, duhovnik, ljudski misijonar

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
