Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Sveti Nikolaj iz Flüe: Zavetnik ločenih
2023-09-28
Svetega Nikolaja iz Flüe oz. brata Klausa so ljudje častili kot svetnika že za časa njegovega življenja. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Nikolaj iz Flüe se je rodil leta 1417 v premožnejši kmečki družini na gori Flüe v Švici. Že v mladih letih je bil zelo pobožen in je kazal mistične darove.

Poročil se je z Dorotejo Wyss in imela sta deset otrok. Vedno in povsod je spodbujal mir. Ko je bil vpoklican v vojsko, je ščitil žene in otroke ter zavzeto varoval in rešil številne samostane in cerkve. Pravijo, da se je v eni roki boril z mečem, v drugi pa z rožnim vencem.
Po mnogih videnjih se je leta 1467 odločil za puščavniško življenje. V dogovoru s svojo ženo in otroci se je umaknil v sotesko Ranft, kjer je puščavniško živel dvajset let. Jedel ni ničesar, razen svetega obhajila.
Pri tem »živečem svetniku«, ki so ga klicali »brat Klaus«, so iskali nasvet ljudje vseh slojev od blizu in daleč. S svojim političnim vplivom je leta 1481 rešil enotnost švicarske konfederacije, in zaradi česar velja za glavnega zavetnika Švice. Njegov kip je v poslopju zvezne vlade v Bernu.
Umrl je v puščavi leta 1487, star sedemdeset let.

Upodobitve
Sv. Nikolaja umetniki najpogosteje upodabljajo kot suhega bradatega puščavnika s palico in rožnim vencem.

Zavetnik
Je zavetnik Švice, papeške švicarske garde, v težavah v zakonu, velikih družin, ločenih zakoncev.

Gradivo:

Nikolaj iz Flue – Brat Klaus (v nem.) 35:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=iOEdE5DuZm4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Frančišek Asiški: Prvi svetnik s Kristusovimi ranami?
2023-10-04
4. oktobra obhajamo god sv. Frančiška Asiškega, ki je ustanovitelj reda manjših bratov, klaris in tretjega reda.
Znan je po svojem uboštvenem življenju in spoštljivem sobivanju s Stvarstvom.
Je tudi prvi (pri)znani primer svetnika s Kristusovimi ranami.

Iz življenja …
Sv. Frančišek se je rodil leta 1181/82 v Assisiju kot Janez Bernardone, a so ga vsi klicali Frančišek (Francesco). Njegova mati Pika je bila Francozinja, oče Peter pa premožen trgovec s suknom. Frančišek je do svojega štiriindvajsetega leta živel precej lahkomiselno življenje. Očetu je pomagal pri prodaji blaga, njegova glavna »dejavnost« pa so bile zabave in druženje s prijatelji. Povsod je moral biti glavni, »kralj zabave«. Mladi Frančišek si je zelo želel postati vitez, a je bil kmalu ujet v vojni s Peruggio in imel v ječi eno leto časa za razmislek o svojem življenju. Po prihodu iz ječe je zabave zamenjal s samoto v naravi in z druženjem s siromašnimi ljudmi, zlasti z gobavci.
Potem pa pride do popolnega preobrata v njegovem življenju. V svoji duši je slišal Božji klic in se mu odzval. Med molitvijo v napol razpadli cerkvici sv. Damijana sliši Jezusov glas s križa: »Frančišek, pojdi in popravi mojo razpadajočo hišo!« Njegovi prvi »nalogi« sta bili ureditev zapuščenih cerkva sv. Damijana in sv. Marije Angelske, imenovane Porciunkula. Ko njegov oče odkrije, da na skrivaj prodaja njegovo blago, da bi imel denar za obnovo cerkva, sledi Frančiškov drugi korak.
Odpove se bogatemu življenju, odreče se celo svojim staršem in dediščini, zavedajoč se, da lahko Jezusu sledi le tisti, ki se je pripravljen odpovedati vsemu. Zavestno postane »najmanjši med najmanjšimi«. Dobesedno vzame Jezusove besede ob odpošiljanju učencev: »Ne nosite s seboj ne denarnice ne torbe ne sandal« (Lk 10,4). Hoditi je začel bos, oblečen v grobo sivorjavo haljo opasano z vrvjo ter s svojim radikalnim uboštvom pričevati o veliki Božji ljubezni. Hotel je živeti v uboštvu, kot je živel Kristus in apostoli.
Kmalu so se njegovemu idealu pridružili tovariši in Frančišek je kmalu spoznal, da njegova skupnost potrebuje pravilo. Okoli leta 1210 je v Rimu dobil papeško dovoljenje za red manjših bratov. Vedno več mladih moških se je pridružilo redu. V Assisiju so si postavili koče okoli porcijunkulske cerkvice.
Dve leti kasneje je skupaj s sv. Klaro Asiško iz plemiške družine ustanovil drugi, ženski red: klarise pri cerkvici sv. Damijana.
Okoli leta 1221 je bil dodan še tretji red za laike. Redovne hiše so nastale po vsej Evropi.
Frančišek, ki je v času križarskih vojn zaman poskušal spreobrniti egiptovskega sultana, si je prislužil njegovo spoštovanje.
Leta 1224 je Frančišek prejel Kristusove rane, iz katerih je pozneje večkrat tekla kri. Vedno znova so ga pestile bolezni, na koncu je skoraj popolnoma oslepel. Zvečer 3. oktobra 1226 so ga na njegovo željo prinesli v porciunkulsko cerkvico in položili na gola tla, kjer je za vedno zatisnil oči, star komaj 44 let.
Že drugo leto po smrti je bil razglašen za svetnika.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo odetega v preprosto oblačilo in s Kristusovimi ranami. Ob njem vidimo lobanjo, knjigo, križ, podirajočo se cerkev, lilijo, jagnje ali volka. Včasih ga upodabljajo, kako pridiga pticam, pri negovanju gobavcev …

Zavetnik
Je zavetnik Italije, Assisija, revnih, frančiškanov, trgovcev, socialnih delavcev, ekologov. Je priprošnjik proti glavobolu in kugi.
Molitev sv. Frančiška Asiškega
O vzvišeni in veličastni Bog, razsvetli temine mojega srca.
Daj mi pravo vero, trdno upanje, popolno ljubezen, globoko ponižnost,
razumnost in spoznanje, da se bom držal tvojih zapovedi. Amen.

Gradiva:

Laudato si’ mi signore – z odlomki iz FILMA Frančišek in Klara – 6:06 min

Zgodba za otroke o sv. Frančišku Asiškem (v ang.) – 11:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=53EwseKjkh8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik rožnovenske Matere Božje
2023-10-07
Praznik rožnovenske Matere Božje je pravzaprav spomin na zmago krščanske vojske nad Turki v znameniti pomorski bitki pri Lepantu 7. oktobra 1571.

O prazniku …
Zmago v tej bitki so kristjani s papežem Pijem V. pripisovali goreči molitvi rožnega venca, v kateri so prosili Marijo pomoči. Papež Pij V. je namreč katoliške vernike pozval k molitvi rožnega venca, v kateri so prosili Marijo pomoči. To zmago so pripisovali molitvi rožnega venca. Na dan odločilne bitke 7. oktobra 1571 so se namreč zbrale bratovščine rožnega venca in goreče molile to molitev.
Poznejši papeži, zlasti Leon XIII., ki je napisal kar 16 okrožnic o rožnem vencu, so to molitev pospeševali. Papež Leon XIII. je oktober uvedel kot mesec rožnega venca.
K širjenju te molitve so prispevala tudi prikazovanja v Lurdu in Fatimi ter stiske krščanskega ljudstva.

Molitev rožnega venca
Molitev rožnega venca se je izoblikovala ob koncu 16. stoletja in je obsegala tri dele po 50 Zdravamarij. Ta oblika je ostala nespremenjena do konca 20. stoletja, ko je papež sv. Janez Pavel II. dodal še četrti, t. i. svetli del, za razumevanje in bolj pobožno molitev rožnega venca pa je leta 2002 izdal Apostolsko pismo Rožni venec Device Marije.

Veseli del
Govori o Jezusovem ROJSTVU. Skrivnosti:
1. ki si ga Devica od Svetega Duha spočela
2. ki si ga Devica v obiskovanju Elizabete nosila
3. ki si ga Devica rodila
4. ki si ga Devica v templju darovala
5. ki si ga Devica v templju našla

Svetli del
Govori o Jezusovem ŽIVLJENJU in DELOVANJU. Skrivnosti:
1. ki je bil krščen v Jordanu
2. ki je v Kani naredil prvi čudež
3. ki je oznanjal božje kraljestvo
4. ki je na gori razodel svoje veličastvo
5. ki je postavil sveto evharistijo

Žalostni del
Govori o Jezusovem TRPLJENJU in smrti. Skrivnosti:
1. ki je za nas krvavi pot potil
2. ki je za nas bičan bil
3. ki je za nas s trnjem kronan bil
4. ki je za nas težki križ nesel
5. ki je za nas križan bil

Častitljivi del
Govori o Jezusovem VSTAJENJU. Skrivnosti:
1. ki je od mrtvih vstal
2. ki je v nebesa šel
3. ki je Svetega Duha poslal
4. ki je tebe, Devica, v nebesa vzel
5. ki je tebe, Devica, v nebesih kronal

Gradiva:

Rožnovenska Mati Božja (v ang.) – 2:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=BYAq73_65-w

Rožnovenska Mati Božja (v hr.) – 3:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=v5vDk-m-1Ho

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Simeon: Za blagoslov otrok
2023-10-08
Sv. Simeon, prerok in svetopisemski mož, ni bil duhovnik.

Iz življenja …
Sv. Simeon je bil star pravičen in bogaboječ človek – laik, ki je živel v Jeruzalemu in mu je bilo prerokovano, da ne bo umrl prej, dokler ne bo videl Jezusa. In dočakal je ta dan ter prerokoval, da je Jezus luč v razsvetljenje poganov.
Sv. Luka je zapisal (Lk 2,25-35): In ko so starši prinesli dete Jezusa (v tempelj) …, ga je tudi Simeon vzel v naročje, slavil Boga in rekel:
»Gospodar, zdaj odpuščaš svojega služabnika
po svoji besedi v miru,
kajti moje oči so videle tvojo rešitev,
ki si jo pripravil pred obličjem vseh ljudstev …«

Potem ko je bil Simeon kot predstavnik starozaveznega ljudstva prepoznal Jezusa kot Mesija, je blagoslovil Marijo in Jožefa ter rekel Mariji, da je Jezus postavljen v padec in vstajenje mnogih v Izraelu in v znamenje, ki se mu nasprotuje in da bo njeno lastno dušo presunil meč bolečin.

Upodobitve
Umetniki Simeona upodabljajo kot starčka z malim Jezusom v naročju.

Zavetnik
Sv. Simeon je zavetnik Zadra (Hrvaška), za blagoslov otrok.

Gradiva:

Sv. starec Simeon (v hr.) – 2:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=KjQxZqFWn3E

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Henrik Newman: Svetnik, ki nagovarja srce
2023-10-09
»Kakor se sončna ura ravna po SONCU,
tako se hočem tudi jaz ravnati edinole po tebi, Gospod,
če me le hočeš sprejeti in me voditi.«
(J. H. Newman)

Iz življenja …
Sv. Janez Henrik Newman (John Henry Newman) je bil rojen 1801 v Londonu kot najstarejši sin bankirja. Njegov oče je bil član prostozidarske lože, mati pa kalvinske vere. Janez Henrik je že kot otrok je temeljito prebral Biblijo. Pri 16 letih je pod vplivom anglikanskega teologa Thomasa Scotta doživel svoje »prvo spreobrnjenje«. Po študiju literature, matematike, prava in nato še teologije na Oxfordu ter nekaj letih profesure je bil leta 1825 posvečen v duhovnika v anglikanski Cerkvi. Postal je vikar univerzitetne cerkve v Oxfordu. S svojimi poglobljenimi in bogatimi pridigami je nato osem let poučeval in vzgajal svoje poslušalce, zlasti študente in učitelje. Newman je objavil pridige v seriji knjig, v katerih se je zavzemal za anglikansko cerkev kot srednjo pot (»via media«) med protestantizmom in Katoliško cerkvijo, zaradi česar je zaslovel po vsej državi, a postal sumljiv pri hierarhiji. Želel je prenoviti anglikansko državno Cerkev z vrnitvijo k izvirom. Prenova je kasneje dobila ime oxfordsko gibanje.

Leta 1842 se je Newman umaknil iz javnega življenja in se po treh letih obsežnih študij, zlasti zgodnjih cerkvenih očetov in svetnikov, spreobrnil v katoliško vero, ki je bila takrat v Angliji povezana z družbenim izobčenjem. Zapuščal je Cerkev, v kateri je bil rojen in krščen in jo je iskreno ljubil.
Z nekaterimi prijatelji, ki so tudi postali katoličani, je odšel v Rim, kjer je leta 1847 prejel duhovniško posvečenje.
Ko se je vrnil v Anglijo, je v Birminghamu, kasneje pa tudi v Londonu, ustanovil oratorij, duhovniške skupnosti po vzoru sv. Filipa Nerija. Po letu 1850, ko je bila Katoliška cerkev v državi ponovno »dovoljena«, je postal eden najbolj znanih cerkvenih obrazov v Angliji. Štiri leta je bil tudi rektor novoustanovljene katoliške univerze v Dublinu. Newman je učil, da če smo sprejeli Kristusovo resnico in zastavili svoje življenje zanj, ne more biti ločenosti med tem, kar verujemo ter med tem, kako živimo svoje življenje.
Neutrudno si je prizadeval dvigniti vero in samozavest katoliških laikov – pogosto gre za irske delavce, ki v viktorijanski dobi niso bili veliko cenjeni.
Priznanja je Newman doživel šele na tara leta. Leta 1877 je bil imenovan za prvega častnega profesorja v Oxfordu, leta 1879 ga je papež Leon XIII. imenoval za kardinala. Njegovo kardinalsko geslo je bilo: Srce govori srcu. Od leta 1886 je njegovo zdravje začelo pešati.
Umrl je leta 1890 zaradi pljučnice v Birminghamu.
Za njim je ostalo več kot 80 knjig pridig, teoloških del, dva romana in pesmi.

Češčenje
Papež Benedikt XVI. ga je leta 2010 razglasil za blaženega, papež Frančišek pa leta 2019 za svetega.

Gradiva:

SV. JANEZ HENRIK NEWMAN. ŠMARNICE za odrasle, Bogdan Dolenc – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana ob POSTNEM ČASU – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana ob POSTNEM ČASU – slov.

KRIŽEV POT sv. J. H. Newmana – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana pred VNEBOHODOM: Pot k Očetu – slov.

MOLITVE za pomoč v trpljenju sv. J. H. Newmana – slov.

sv. Janez Henrik Newman, svetnik: https://www.youtube.com/watch?v=inTlXymu70s

Življenje sv. Janeza Henrika Newmana (v ang.): https://www.youtube.com/watch?v=AoChOhQ0Z1E

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Daniel Comboni: Ustanovitelj kombonijancev
2023-10-10
Sv. Daniel Combani, misijonski škof, je deloval kot misijonar v Sudanu, kjer je pred njim oral ledino slovenski svetniški kandidat Ignacij Knoblehar. Nekajkrat sta se osebno srečala.
Ustanovil je misijonski redovni skupnosti kombonijance in kombonijanke, ki imajo danes več kot 4000 članov po vsem svetu.

Iz življenja …
Sv. Daniel Combani se je rodil 15. marca 1831 v kraju Limone ob Gardskem jezeru v Italiji. Bil je edini preživeli od osmih otrok pobožne družine. Spodbudo za misijon v Afriki je dobil v šoli od duhovnika Nicola Mazza.
Študiral je teologijo, medicino in mnoge tuje jezike.
Leta 1854 je bil posvečen v duhovnika.
Leta 1864 je sestavil misijonski za evangelizacijo Srednje Afrike, ki je med drugimi vključeval oznanjevanje evangelija s pomočjo domačih afriških duhovnikov in sodelavcev ter osvoboditev od suženjstva. Leta 1867 je našel priložnost, da je papežu Piju IX. predstavil svoj program, in v Veroni odprl svoj misijonski zavod za Afriko, iz katere so se razvili redovniki kombonijanci, in odprl svojo prvo podružnico v Kairu. Naslednje leto je iz zvestobe papežu zavrnil državno čast in več let potoval po Evropi, da je zbral sredstva za svoje misijonske projekte.
Na 1. vatikanskem koncilu je sodeloval kot svetovalec veronskega škofa in za svoje projekte požel naklonjenost koncilskih očetov in papeža.
Leta 1872 je v Veroni zaživela njegova ženska misijonska družina, pozneje imenovane misijonske sestre kombonijanke.
Leto pozneje je sam odpotoval v Kartum in tu postal škof in apostolski vikar za osrednjo Afriko. V najtežjih pogojih je obiskoval misijonske postaje, ki jih je ustanovil in se sestal s krajevnimi plemenskimi voditelji, da bi se pogajal o odpravi suženjstva. V letih 1877 in 1878 je današnji Sudan zaradi naravnih nesreč in lakote izgubil polovico prebivalstva, vključno s številnimi sodelavci Combonija.
V začetku oktobra 1881 ga je nenadoma začela tresti mrzlica, ki ji je podlegel 10. oktobra v Kartumu.
Leta 1996 je bil razglašen za blaženega, leta 2003 pa za svetega.

Gradiva:

Sv. Daniel Combani (v hr.) – 3:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=1RtF2IcDbkI

Sv. Daniel Comboni – animirani film – 10:41 min: https://www.youtube.com/watch?v=zjNru_dgnDs

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Viktorin Ptujski: Prvi razlagalec Svetega pisma
2023-11-03
Viktorin Ptujski je bil cerkveni oče, škof na teritoriju današnjega slovenskega ozemlja ob koncu 3. stoletja. Velja za prvega latinskega eksegeta (razlagalca) Svetega pisma. Da ga Slovenci bolje ne poznamo in častimo, je “krivo” večstoletno napačno prepričanje, češ da je bil škof v francoskem mestu Poitiers, in ne v Ptuju.
Šele z zgodovinopisnimi popravki in s posredovanjem bl. Antona Martina Slomška v Vatikanu, ki je leta 1848 dosegel, da se sme Viktorinu v mariborski škofiji izkazovati javna čast pri bogoslužnih opravilih, se je češčenje Viktorina začelo tudi pri nas.

Iz življenja …

Sv. Viktorin Ptujski se je rodil okoli leta 240. O njegovem izvoru obstajajo različne teze: po eni naj bi prišel z vzhoda, iz Grčije, saj sv. Hieronim omenja, da je bolje znal grško kot latinsko. Po drugi domnevi pa naj bi bil domačin.
Bil je škof v rimskem mestu Petovio, današnjem Ptuju, ob koncu 3. stoletja. Petoviona je tedaj štela preko 30.000 prebivalcev, od tega je bilo verjetno okrog tisoč vernikov.
Vero je širil z govorjeno in pisano besedo, zaradi česar ga uvrščamo tudi med prve znane literarne ustvarjalce na našem ozemlju. Bil je prvi latinski ekseget. Njegovi spisi so močno vplivali na nadaljnjo latinsko svetopisemsko eksegezo. Ohranila sta se le dva spisa: O zgradbi sveta in Razlaga Razodetja.
Bil je zelo izobražen in vzornega življenja.
Umrl je 2. novembra 303 med Dioklecijanovim preganjanjem kristjanov, in sicer mučeniške smrti – domnevno z obglavljenjem.

Upodobitve
Umetniki sv. Viktorina najpogosteje upodabljajo v škofovski obleki s palmovo vejo in mečem v roki.

Gradiva:

Viktorin Ptujski in deset devic: http://oddaje.ognjisce.si/ocetjevveri/2013/11/14/11-oddaja-viktorin-ptujski-in-deset-devic

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Nedolžni otročiči: Temna stran božiča
2023-12-28
Le nekaj dni po božiču obhajamo praznik nedolžnih betlehemskih otrok, ki jih je dal pomoriti kralj Herod v upanju, da bo ubil tudi novorojenega Jezusa.
Nedolžni otročiči so temna stran božiča, v senci veselja. Še preden so spregovorili, so že dali svoje življenje za novorojenega Mesija.
Kajti – ko tiran Herod od treh modrih in svojih svetovalcev izve, da se je v Izraelu rodil novi judovski Kralj, se ustraši za prestol in da v Betlehemu in njegovi okolici pobiti vse dečke do drugega leta starosti. Ker je bil Betlehem majhen kraj, predvidevajo, da jih je bilo ubitih verjetno okrog dvajset; čeprav izročilo govori o tisočih.

Sveto pismo poroča, da so modri z Vzhoda za zvezdo prišli v Jeruzalem. Tu so vznemirili kralja Heroda z vprašanjem po novorojenem judovskem kralju, Mesiji, ki ga je judovsko ljudstvo pričakovalo. Herod, ki sam ni bil Jud, in je iz želje po oblasti dal ubil celo lastna sinova, ženo in brata, ga je seveda takoj sklenil umoriti. Zato je modrim naročil, naj mu nazaj grede iz Betlehema pridejo poročati o njem, češ da bi se mu tudi sam šel poklonit. Modri pa so se opomnjeni v sanjah vrnili po drugi poti. Ko je Herod sprevidel, da jih ne bo, je dal v Betlehemu in okolici pomoriti vse dečke, dvoletne in mlajše, misleč, da bo med njimi tudi Jezus – »novorojeni judovski kralj«.

Betlehemski otroci so bili dejansko umorjeni zaradi Kristusa. Čeprav takšne smrti niso sprejeli nase zavestno (za mučeništvo v pravem pomenu je to potrebno), jih je Cerkev že zgodaj častila kot prave mučence. V molitvenem bogoslužju jih Cerkev slavi:
“Za Kristusa umrli so,
nedolžni so prišli v nebo.
Zdaj v slavi se radujejo,
med angeli prepevajo …”

Giotto, pomor nedolžnih otrok, freska v Scrovegni Chapel, Padova, Italija, 1303-1305

»Beg v Egipt in pokol nedolžnih otrok razkrivata odpor teme zoper svetlobo: ‘V svojo lastnino je prišla, a njeni je niso sprejeli’ (Jn 1,11). Vse Kristusovo življenje je bilo v znamenju preganjanja. Skupaj z njim bodo deležni preganjanja njegovi.« (KKC 530)

Upodobitve
Pomor nedolžnih otrok v Betlehemu in njegovi okolici je zelo pogosto upodobljen motiv.

Zavetniki
Nedolžni otročiči so zavetniki otrok in sirotišnic. Zadnje čase se tega dne še posebej spominjamo vseh splavljenih otrok.
Po novih raziskavah se je Jezus rodil pet let prej, kot je bilo izračunano v srednjem veku.

Običaji
S praznikom sv. nedolžnih otrok je poznan običaj tepežkanje. Danes so tepežkarji otroci, ki vzamejo v roke leskove šibe in gredo po vasi tepežkat od hiše do hiše. Najprej jih s šibo dobita oče in mati, da bi bila zdrava. Medtem ko otroci s šibo tepejo odrasle, recitirajo različne pesmi. To noč nobena vrata v vasi niso smela biti zaprta. Če bi kje ta dan tepežkarjem ne odprli vrat, bi jim v prihodnjem letu celo leto sreča odšla stran. Toda prvotno niso tepli otroci, ampak fantje oziroma možje in sicer dekleta ter mlade žene. Udarci s šibo na ta dan so prinašali blagoslov in rodnost, zato so jih dekleta potrpežljivo in voljno prenašale.

Molimo
Nebeški Oče,
nedolžni otroci ne niso proslavili z besedo,
ampak s smrtjo.
Naj vero, ki jo izpovedujemo,
izpričujemo z zglednim življenjem. Amen.

V osebni premislek
V človeku se vselej borita dva kralja: Jezus in kruti »Herod«. To je boj med ponižnostjo in napuhom, med dobrim in zlom, ljubeznijo in sebičnostjo … Vsak se kdaj pa kdaj sreča s svojim Herodom in tedaj preživlja težke trenutke …

Gradiva:

TEPEŽKANJE – prikaz običajev na ta dan (v slov.) – 1:29 min

Dokumentarni FILM o Herodu in pomoru betlehemskih otrok (v ang.) – 14:58 min

Drugi svetniki dneva:

Gašper del Bufalo, misijonar
Katarina Volpicelli, redovna ustanoviteljica

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Tomaž Becket: Že 3 leta po smrti razglašen za svetnika
2023-12-29
Sveti Tomaž Becket je bil nadškof škofije v Canterburyju in mučenec. Že tri leta po smrti je bil uradno razglašen za svetnika. Kmalu po njegovi smrti so v Angliji romanja na njegov grob postala tako množična kot romanja na Jakobov grob v Santiago de Compostela.

Iz življenja …
Rojen je bil leta 1118 v Londonu. Pravo je študiral na različnih šolah. Postal je arhidiakon v Oxfordu, Parizu, Bologni in Canterburyju. Leta 1155 je postal kancler mladega angleškega kralja Henrika II. in s tem zelo vpliven človek v Angliji. Tomaž je bil kralju vseskozi naklonjen, tudi na škodo Cerkve. Kralj je želel svojega prijatelja in sodelavca povišati. Tako je Tomaž postal leta 1162 canterburyjski škof. Tomaž je kralja obvestil: »Naše dosedanje veliko prijateljstvo se bo spremenilo v veliko sovraštvo. Vem, da boste od mene kot nadškofa zahtevali tudi tisto, česar v imenu vesti ne bom mogel storiti. Že doslej ste si prisvojili številne cerkvene pravice.« To je bilo neke vrste »spreobrnjenje« v njegovem življenju, zaradi česar je moral za šest let v izgnanstvo v Francijo.
Po njegovi vrnitvi je sicer prišlo do formalne sprave, a kraljevi možje so ga 29. decembra 1170 v stolnici ubili z mečem.
Papež Aleksander III. je sv. Tomaža Becketa razglasil za svetnika že tri leta po smrti. In kralj Henrik II. se je mu je moral pokloniti.

Zavetnik
Sveti Tomaž Becket je zavetnik klerikov.

Upodobitve
Upodabljajo ga kot nadškofa s palijem in knjigo, palmo mučeništva, mečem, modelom cerkve, škofovsko palico.

Gradiva:

Sv. Tomaž Becket (v ang.) – 4:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=hbtP6JttnyI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Feliks: Papež s knjigo v roki, umrl kot mučenec
2023-12-30
Ime Feliks izhaja iz latinskega imena Felix, ki pomeni »ploden, rodoviten; uspešen, srečen«.

Iz življenja …
Sv. Feliks se je rodil okoli leta 210. Kot papež je je Katoliško Cerkev vodil dobrih pet let (269–274). Na antiohijskem koncilu je obsodil krivo vero škofa Pavla iz Samosate, ki je že nekaj let povzročala izgrede v Cerkvi. Širil je nauk, da je v Bogu le ena oseba, in sicer Oče. Sin in Sveti Duh potemtakem nista istega božanstva (bistva) z Očetom.
Papež Feliks je zaslužen tudi za to, da se obhaja tradicionalne letne spominske maše na grobovih mučencev; da vsak daritveni oltar vsebuje relikvije svetih mučencev. Prav tako mu pripisujejo odlok za posvetitve cerkva, to da se cerkve pred uporabo posveti.
Zelo se je zavzemal za trpeče kristjane med preganjanjem, ki je izbruhnilo za časa cesarja Avrelijana.
Ni znano, ali je tudi sam umrl mučeniške smrti, toda zaradi svoje zavzetosti za preganjane kristjane pogosto velja za mučenca. Umrl 30. decembra leta 274 v Rimu.

Upodobitve
Sv. Feliksa umetniki upodabljajo kot papež s knjigo v roki.

Foto: Zgornja slika sv. Feliksa je iz knjige »Illustrierte Heiligen-Legende für Schule und Haus« (1890)

Pripravila: dr. Brigita Perše

Sveti Silvester: Za srečno novo leto!
2023-12-31
»Silvestrovo« je dobilo ime po svetniku, ki se ga spominjamo zadnji dan koledarskega leta.

Zadnji dan v letu je tudi drugi sveti večer, ko blagoslovimo dom s kajenjem, kropljenjem in molitvijo ob jaslicah, nato pa veselo praznujemo novo leto v družinskem krogu.

Kdo je bil sv. Silvester?
Sv. Silvester je bil papež. Rodil se je v 3. stoletju v Rimu, umrl pa 31. decembra leta 335, prav tako v Rimu.
Kot papež je doživel konec preganjanja Cerkve v rimskem cesarstvu. Za papeža je bil izvoljen le eno leto pred Milanskim edikotom (313), s katerim je cesar Konstantin dal kristjanom svobodo in enakopravnost z drugimi verami. Cerkev je tako pod papežem Silvestrom lahko začela graditi bazilike in templje za bogoslužje. Veliko sta jih dala postaviti sam cesar Konstantin in njegova mati Helena. Papež Silvester si je prizadeval tudi za enotnost znotraj Cerkve, saj so se pojavila nekatera krivoverstva (donatisti, arianci). Leta 325 je na koncilu v Niceji v Mali Aziji (v današnji Turčiji) obsodil Arijevo krivo vero, ki je zanikala večnost Logosa, in Jezusa obravnavala kot običajnega človeka, in ne kot Božjega Sina. Koncilski udeleženci so oblikovali nicejsko veroizpoved, v kateri izpovedujemo, da je Sin »istega bistva« kakor Oče, da je Bog od Boga.
Silvester je Cerkev vodil dobri dve desetletji. Spomin nanj so obhajali že leto po njegovi smrti, in je eden izmed prvih svetnikov iz vrst nemučencev.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot papeža s tiaro, knjigo in angeli. Pogosto ga upodabljajo skupaj s cesarjem Konstantinom, včasih tudi s cesarico Heleno.

Zavetnik
Sv. Silvester je zavetnik za »srečno novo leto«; za dobro letino krmilnih rastlin, domačih živali; zoper gobavost (Papež Silvester naj bi namreč cesarja Konstantina Velikega krstil in ga s tem ozdravil gobavosti.)

Cerkve v Sloveniji
Sv. Silvestru sta pri nas posvečeni dve cerkvi, in sicer župnijska v Šempasu, podružnična pa v župniji Opatje Selo, v kraju Nova vas. Obe sta na teritoriju koprske škofije.

Drugi svetniki in prazniki dneva:

Sveti večer
Alojzij Evlogij (Luis Eulogio) Vidaurrázaga Gónzalez, duhovnik, redovnik, mučenec
Janez Frančišek Regis, redovnik, duhovnik, ljudski misijonar

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Marijina in Jožefova zaroka
2024-01-23
Spomin Marijine zaroke z Jožefom so v Katoliški cerkvi začeli praznovati šele v srednjem veku.

O Marijini zaroki in njeni poroki z Jožefom iz Nazareta iz Svetega pisma ne izvemo nič konkretnega.

V Svetem pismu piše: »Z rojstvom Jezusa Kristusa je bilo tako: Njegova mati Marija je bila zaročena z Jožefom.« (Mt 1,18)
Legende temeljijo na tem mestu v Matejevem (1,18) in Lukovem (2,5) evangeliju, kjer sta Marija in Jožef označena kot zaročena. Te legende pa so imele pomembno vlogo v pobožnosti in umetnosti vse do baroka.
Marijin in Jožefov zaročni obred je najverjetneje potekal v Nazaretu. Zaroka je bila po Mojzesovi postavi tako pomembna in slovesna kot poroka sama, a zaročenca po zaroki še nista bivala skupaj; ampak šele po poroki. Tako je bilo tudi z Jožefom in Marijo.
Ko pa je Jožef spoznal, da je v tem času Marija spočela od Svetega Duha, je ni odslovil, temveč jo je vzel k sebi.

Cerkve v Sloveniji
Marijini zaroki sta pri nas posvečeni dve podružnični cerkvi, in sicer:

na Rakitniku v župniji Matenja vas (škofija Koper) ter
pokopališka cerkev Na Žalah v župniji Kamnik (nadškofija Ljubljana).

Drugi svetniki dneva:

Bl. Benedikta Bianchi Porro, laik (beatifikacija 2019)
Sv. Ildefonz, nadškof
Sv. Janez Aleksandrijski, patriarh

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Svetu Frančišek Saleški: Zavetnik novinarjev, učiteljev
2024-01-24
“Božja ljubezen je vselej veliko večja od naše bolečine.”
“Ljubezen med krepostmi je kakor Sonce med planeti; daje jim sijaj in lepoto.”
“S kapljo medu se ujame več muh (duš), kakor pa s celim sodom kisa (nejevolje).”

Sv. Frančišek Saleški velja za utemeljitelja moderne katoliške duhovnosti. Intelektualno je vplival na nekatere najvidnejše osebnosti 17. stoletja v Franciji. Je cerkveni učitelj.
Leta 1610 je skupaj s sv. Ivano Frančiško Šantalsko (god 12. avgust) ustanovil red salezijank.

Iz življenja …
Frančišek Saleški z gradu Sales v Savojski deželi se je rodil 21. avgusta 1567 v Thoresu v Franciji. Bil je najstarejši od desetih otrok. V mladosti je nekaj časa trpel zaradi prepričanja janzenizma, da bo pogubljen. Na posebno Marijino priprošnjo je te janzenistične zmote premagal in kasneje postal oznanjevalec ljubezni Jezusovega Srca. Starši so mu začrtali posvetno kariero, zaradi česar je študiral pravo na univerzah v Parizu in Padovi, a je v tem času v sebi začutil duhovniški poklic.
Leta 1593 je prejel mašniško posvečenje in nastopil kot odličen pridigar in zelo iskan spovednik. Misijonaril je v ženevski škofiji, ki se je, žal, oprijela protestantskega kalvinskega nauka, in zaradi česar je bilo tamkajšnjih vernikom pogosto prepovedano poslušati njegove pridige. Zato jih je Frančišek tiskal na letake in jih povsod pripenjal. Ker je požel velik uspeh, v Katoliško Cerkev se je tedaj vrnilo nad 70.000 ljudi, je že po treh letih prejel (1602) škofovsko posvečenje. Kot ženevski škof si je prizadeval uveljavljati reforme Tridentinskega cerkvenega zbora (1545–1563), reformiral je samostane in duhovščino, organiziral krščanski nauk za otroke in odrasle ter obiskal vse župnije škofije. Umrl je 28. decembra 1622 v Lyonu v Franciji.
Napisal je Theotim (traktat o Božji ljubezni) in Filoteja (vodnik po verskem življenju), klasiko duhovne literature.
Leta 1610 je skupaj s sv. Ivano Frančiško Šantalsko (god 12. avgust) ustanovil red salezijank, ki združujejo kontemplacijo in molitev z dejavno ljubeznijo do bližnjega. V grbu, ki ga je določil zanje, je upodobljeno Jezusovo Srce, prebodeno z dvema puščicama in obdano s trnjevo krono.

Molitev sv. Frančiška Saleškega
Kličem k Tebi, o moj Bog, izrekam Tvoje sveto ime,
ne da bi te mogel kdajkoli popolnoma spoznati.
Gospod, moj Bog, večji si od naših besed, globlji od naših misli, višji od naših želja.
Daj nam, o Bog, ki si tako velik in tako blizu, živo srce, nove oči,
da te prepoznamo in te sprejmemo, ko prideš k nam.
Delajmo v blagor mladine in v vseh okoliščinah življenja delujmo po zgledu ljubezni,
ki je blaga, potrpežljiva in dejavna. Amen.

Zavetnik
Frančišek Saleški je zavetnik katoliškega tiska, pisateljev in novinarjev; spovednikov, učiteljev; salezijank.

Upodobitve
Najpogosteje je upodobljen kot škof s knjigami, s trnjem ovito srce, včasih skupaj z Ivano Frančiško Šantalsko.

Molimo
O Bog, po tvoji dobroti je sv. škof Frančišek Saleški
vsem postal vse, da bi ljudi vodil k tebi.
Po njegovem zgledu naj tudi mi potrpežljivo služimo svojim bratom
in tako razodevamo tvojo očetovsko ljubezen. Amen.

Cerkve na Slovenskem
Sv. Frančišku Saleškemu je pri nas posvečena ena kapela, in sicer v škofijskem gradu Goričane v župniji Preska, to je na teritoriju Ljubljanske nadškofije.

Gradiva:

CITATI sv. Frančiška Saleškega – O DEJAVNI LJUBEZNI (slov.)

CITATI sv. Frančiška Saleškega – O ODREŠENIKOVI LJUBEZNI (slov).

Sv. Frančišek Saleški (v hr.) – 2:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=QYIOJmkBkHU

Drugi svetniki dneva:

Felicijan, škof, mučenec

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Spreobrnitev apostola Pavla
2024-01-25
Mesec dni po božiču se od 7. stoletja spominjamo spreobrnjenja farizeja Savla v poznejšega apostola Pavla.

“Med potjo, ko se je bližal Damasku … je padel na tla in zaslišal glas, ki mu je rekel: ‘Savel, Savel! Zakaj me preganjaš?’ Rekel je: ‘Kdo si, Gospod?’ Glas pa je odgovoril: ‘Jaz sem Jezus, ki ga ti preganjaš’.” (Apd 9, 3–6)

O spreobrnitvi …
Apostol Pavel iz Tarza je sprva vneto preganjal privržence Jezusa Kristusa in poskušal uničiti nastajajočo krščansko Cerkev. Dogodek v Damasku pa je radikalno spremenil njegovo življenjsko pot.
Po videnju pred Damaskom je iz preganjalca Kristusa postal apostol. Iz Savla je postal Pavel.
O njegovi spreobrnitvi poročajo Apostolska dela (Apd 9,1–19; 22,1–21) in Pismo Galačanom (Gal 1,11–24). Kaj je razvidno iz njih?
Spreobrnitev apostola Pavla, Carravagio, vir: https://commons.wikimedia.org/
Razvidno je, da je Bog dal pobudo in se Savlu prikazal na poti Damask. Preko luči in glasu, ki je značilna za Božja razodetja, se je Vstali Gospod prikazal Savlu in ga vprašal za razlog njegovega početja: »Savel, Savel! Zakaj me preganjaš?« (Apd 9,4). Jezus ni rekel, zakaj preganjaš moje učence. Jezus in njegovo telo Cerkev sta eno. Pavel je padel na tla. Ko se je postali na noge, ni videl ničesar, postal je slep. Kristusova luč ga je zaslepila in postal je slep. Iz močnega, vplivnega in neodvisnega moža je postal slaboten, potreben pomoči in odvisen od drugih, saj ni videl.
Pavel je po spreobrnjenju in daljši notranji in zunanji pripravi na svoje poslanstvo evangelij neustrašno ponesel poganskim ljudstvom. Zavedal se je, da ga je Kristus poklical za apostola. Odtlej ga pri širjenju Božjega kraljestva ni moglo nič ustaviti.
»Živeti je zame Kristus in umreti dobiček.« (sv. Pavel)

V razmislek …
Kaj se lahko naučimo iz spreobrnitve apostola Pavla?
Morda to, da krščanstvo ni neka nova filozofija ali nova morala. Kristjani smo le, če se srečamo z Jezusom Kristusom. Jezus se nam verjetno ne razodene na na tako veličasten način, kot se je sv. Pavlu, ki ga je naredil za apostola vseh narodov. Toda tudi mi ga lahko srečamo. Na kakšen način? Morda pri branju Svetega pisma, v molitvi, v liturgičnem življenju Cerkve, v dobrodelnosti …

Pavel je rekel: »Ne delam namreč tega, kar hočem, temveč počenjam to, kar nočem.« (Rim 7,15)

Molimo
Bog, oče vseh ljudi,
napolni nas s tisto gorečo vero,
ki je razvnemala apostola Pavla
pri širjenju tvoje slave. Amen.

Vremenski pregovori
Če je na sv. Pavla spreobrnjenje lepo vreme, bo dobro leto.
O sv. Pavla spreobrnjenju se zima lomi.
Sv. Pavel dene pol zime na kavelj.

Cerkve v Sloveniji
Spreobrnitvi apostola Pavla je pri nas posvečenih 7 cerkva (3 župnijske, 4 podružnične), kot je razvidno iz spodnje tabele.

Vse tri ŽUPNIJSKE CERKVE, ki so posvečene spreobrnitvi apostola Pavla, so na teritoriju ljubljanske nadškofije: župnija Mavčiče, Stara Oselica in Vrhnika.

PODRUŽNIČNE CERKVE pa so v štirih župnijah:

Št.
Župnija (Škofija)
Kraj

1.
Cerkno (škofija KP)
Straža

2.
Grahovo (nadškofija LJ)
Žerovnica (pokopališka)

3.
Komenda (nadškofija LJ)
Križ

4.
Senovo (škofija CE)
Brezje

Video gradiva:

Praznik Spreobrnjena apostola Pavla (v hr.): https://www.youtube.com/watch?v=DpiZIHfhiUo

Spreobrnjenje apostola Pavla na poti v Damask – odlomek iz FILMA (v ang.) – 2: 51 min: https://www.youtube.com/watch?v=KevM38YVjCk

O apostolu Pavlu – spregovorijo soustvarjalci FILMA (v ang.) – 3:21 min: https://www.youtube.com/watch?v=-qyulENuDQg

Pavlovo spreobrnjenje: https://www.youtube.com/watch?v=bbxcFpHvIIc

O Pavlovem spreobrnjenju, Scott Hahn (v ang.) – 12:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=OXk7a3blph4

Pavlovo spreobrnjenje, Caravagio (v ang.) – 5:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=2b77G8Ysjck

Drugi svetniki dneva:

Ananija iz Damaska, mučenec

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sv. Timotej in Tit: Pavlova učenca
2024-01-26
Škof Timotej in Tit sta bila zvesta učenca, privrženca in spremljevalca sv. Pavla.
Ker njun smrtni dan ni znan, se ju spominjamo na dan po prazniku spreobrnitve njunega učitelja, ki ju je tudi krstil.

Sv. Timotej
Rodil se je okrog leta 7 v Listri, ki leži v današnji Turčiji. Njegov oče je bil pogan (Grk), mati Evnika pa Judinja. Spreobrnil se je ob sv. Pavlu okoli leta 47 na njegovem prvem misijonarskem potovanju. Postal je Pavlov najljubši učenec in ga spremljal na številnih misijonskih potovanjih. Pavel ga je leta 65 v Efezu posvetil za škofa. Od štirinajstih Pavlovih pisem le tri pisma ne omenjajo Timoteja. Dve pismi pa je pisal direktno njemu samemu, t. i. 1 in 2 pismo Timoteju. Ko so Pavla prijeli in je bil zaprt v rimski ječi, ga je kot zvesti učenec obiskal in ostal pri njem vse do Pavlove mučeniške smrti (leta 67). Tudi Timotej je umrl mučeniške smrti, a v Efezu okoli leta 80 ali 97. Ko je poskušal pridigati poganom, ki so slavili svoje malike, so ga pretepli, vlekli po ulicah in na koncu kamenjali do smrti.
Zavetnik: K sv. Timoteju se priporočajo pri želodčnih boleznih in prebavnih motnjah, in kar je povezano s Pavlovim prijaznim nasvetom:
»Ne pij več le vode, temveč popij malo vina zaradi želodca in svojih pogostih bolezni.« (1 Tim 5,23)

Sv. Tit
Izhaja iz poganske grške družine, po vsej verjetnosti iz Antiohije. Verjetno se je spreobrnil ob samem sv. Pavlu. Pavel ga je leta 63 postavil za škofa na otoku Kreti. Zanj je sestavil pismo, t. i. pismo Titu. Tit je umrl na Kreti, star 95 let. Je zavetnik Krete.
Upodobitve: Sv. Tita upodabljajo z obrazom žarečim od žarkov; včasih je v ozadju poganski tempelj, ki se ruši.

Gradiva:

Drugi svetniki dneva:

Alberik, Robert in Štefan, ustanovitelji cistercijancev
Jožef Gabrijel Brochero, duhovnik
Pavla Rimska, vdova

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Angela Merici: Ustanoviteljica uršulink
2024-01-27
Sv. Angela Merici je ustanoviteljica uršulink. Kako, da se imenujejo uršulinke?

Iz življenja …
Sv. Angela se je rodila 21. marca 1474 v Desenzanu v Italiji. Sedemčlanska družina se je vzdrževala s trgovsko dejavnostjo in poljedelstvom. V najstniških letih so ji umrli starši in sestra. Z najmlajšim bratcem se je preselila k stricu v Saló, kjer se je vključila v družabno življenje višjega meščanskega sloja.
Njeno življenje je polno videnj, ki so vplivala na njene življenjske odločitve. Posledica enega izmed njih je bil njen vstop v frančiškanski tretji red. Ko sta se starejša brata odselila, se je Angela vrnila na domače posestvo v Desenzano, kjer je živela skoraj 20 let preprosto in skrito podeželsko življenje. Rada je brala duhovne knjige, veliko molila in opravljala dela usmiljenja. Poromala je v Sveto deželo in Rim.
Leta 1516 so jo frančiškanski predstojniki poslali v Brescio, ki je ravnokar prestala vojni spopad in pustošenje francoske vojske, s poslanstvom, da tolaži vdovo. V tem mestu je sv. Angela ustanovila gibanje deklet »božja ljubezen«, iz katerega je leta 1535 nastala redovna skupnost uršulink, ki je dobila ime po nekoč zelo češčeni sv. Uršuli. Uršulinke so se posvečale predvsem vzgoji deklet.
Sv. Angela je umrla 27. januarja 1540 v Brescii v Italiji.

Zavetnica
Sv. Angela je zavetnica invalidov in prizadetih; tistih, ki so izgubili starše; proti boleznim, slabostim.

Upodobitve
Upodabljajo jo kot redovnico s knjigo v naročju in obdano z dekleti, ki jih poučuje; v sprevodu devic in angelov. Kot mati s srcem in lestvijo, ki vodi v nebo. Nekatere upodobitve jo prikazujejo kot romarico.

Molitev sv. Angele
Moj Gospod, razsvetli temine mojega srca in mi daj milost, da rajši umrem, kot da bi kdaj razžalil tvoje Božje veličastvo. Okrepi moja čustva in moje čute, da ne zaidejo ne na desno ne na levo in me ne odvrnejo od tvojega presvetlega obličja, ob katerem se potolaži vsako srce. Amen.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Angeli je pri nas posvečena kapela v uršulinskem samostanu v župniji Ljubljana – Sv. Trojica.

Gradivo:

Z Angelo na poti: http://ursulinke.rkc.si/wp-content/uploads/2016/01/9dnevnica_sv.Angela-1.pdf

Devetdnevnica v čast sv. Angeli: 2017 9dnevnica sv.Angela PDF

Drugi svetniki dneva:

Bl. Janez (Giovanni) Schiavo, duhovnik, misijonar (beatifikacija 2017)
Bl. Marija Jezusova (Karolina Santocanale), redovnica, ustanoviteljica (beatifikacija 2016)
Sv. Vitalijan, papež

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Martina: Diakonisa, zavetnica mesta Rima
2024-01-30
Svojo dediščino je razdelila revnim in postala diakonisa.

Iz življenja …
Legenda pravi, da je bila Martina hči uglednega Rimljana, a je že v mladih letih izgubila starše. Iz ljubezni do Kristusa je svojo dediščino razdelila revnim in postala diakonisa, to pomeni, da je skrbela za bolne in pomoči potrebne.
Ker je bila zelo lepa in bistroumna si jo je želel za ženo sam cesar Aleksander Sever, a ga je zavrnila. Raje je imela preprosto življenje v službi Boga in bližnjega, kot pa življenje na cesarskem dvoru, v katerem bi bila njena vera postavljena pod vprašaj. Ko je užaljeni cesar izvedel, da je kristjanka, se je razjezil in jo ukazal privesti pred sodišče.
Martina je vneto molila za stanovitnost, da bi lahko zdržala vse preizkušnje, ki jo čakajo. Bog je uslišal njene molitve, in ji dal moč. Želeli so jo prisiliti, da bi darovala v templju poganskega boga Apolona, a je zavrnila. Med njeno gorečo molitvijo se je ta tempelj zrušil in pod seboj pokopal veliko poganov, sama pa je ostala nepoškodovana. Cesar jo je nato obsodil na raznovrstna mučenja, ki jih je vse vdano prestajala. Na koncu so jo vrgli zverem v amfiteater, a tam se je zgodil čudež. Lev, ki naj bi jo raztrgal, je tiho ležal pri njenih nogah. Na koncu so jo zunaj mesta obglavili.
Umrla okrog leta 230 v Rimu.

Zavetnica
Sv. Martina je zavetnica mesta Rima in doječih mater. Njej (in sv. Luku) je posvečena cerkev ob znamenitem trgu Forum Romanum.

Upodobitev
Umetniki jo najpogosteje uporabljajo kot mlado dekle s palmo, levom in drugimi mučilnimi orodji.

Gradiva:

Drugi svetniki dneva:

Sv. Hijacinta Mariscotti, devica, mučenka
Bl. Bronislav Markiewicz

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Bosko: Ustanovitelj salezijancev
2024-01-31
Sv. Janez Bosko, ustanovitelj salezijancev, se je v zgodovino Cerkve neizbrisno zapisal kot apostol mladine in veliki častilec Marije Pomočnice.
Njegovo celotno življenje je bilo posvečeno Bogu in mladini. Sad njegove vzgoje je več vzornih fantov. Med njimi je najbolj znan sv. Dominik Savio.

Iz življenja …
Sv. Janez Bosko se je rodil 16. avgusta leta 1815 v vasici Becchi pri Turinu v Italiji v revni kmečki družini. Pri komaj dveh letih mu je umrl oče, in vse breme vzgoje sinov je padlo na mater. Janez je šele pri devetih letih začel hoditi v sosednjo župnijsko šolo, kjer se je učil brati in pisati. V tem času je imel neke noči »preroške« sanje. Videl je teči in preklinjati fante in želel posredovati s pestmi. Neki glas mu je rekel: »Ne s pretepanjem, ampak s krotkostjo in ljubeznivostjo boš iz teh svojih vrstnikov naredil prijatelje«. Janez ni povsem razumel, kaj pomenijo sanje. Glas mu je še obljubil: »Dal ti bom učiteljico« – mišljena je bila Božja mati Marija.
Pri petnajstih letih je končno lahko obiskoval gimnazijo, a kruh si je moral služiti sam. Pri dvajsetih letih je stopil v semenišče in po šestih letih postal duhovnik. Za geslo si je izbral: »Daj mi duše, drugo vzemi«.

Svojo prvo službo je začel v Torinu. V tem mestu, ki ga je uničila industrializacija, ga je vznemirjalo predvsem slabo stanje mladih, ki so sem prišli s trebuhom za kruhom, pogosto pa postali prestopniki. Don Bosko jih je začel zbirati okrog sebe; jih učil branja, pisanja in katekizma. Ko so mu dali na razpolago prostore, je ustanovil t. i. »oratorije«, v katerih so se mladi lahko zadrževali in se izučili kakšnega poklica, obenem pa jih je tudi versko vzgajal; mnogi so ga podpirali pri njegovem delu. Njegova mati je vodila gospodinjstvo majhne skupnosti.
Don Bosko je bil tudi nadarjen pisatelj: osnoval mesečnik Salezijanski vestnik, napisal je okoli sto knjig in knjižic. Veliko je potoval, pridigal, spovedoval, vse v nekem zanesenem optimizmu in radosti. Za službo revni mladini, predvsem fantom, je leta 1859 ustanovil redovno družbo sv. Frančiška Saleškega, salezijance Don Boska. Malo kasneje je s sodelovanjem sv. Marije Mazzarello (1872) osnoval še žensko vejo salezijanske družbe Hčere Marije Pomočnice. Sestre so skrbele in to delajo še danes, predvsem za vzgojo revne in zapuščene ženske mladine. »Nebesa niso ustvarjena za ljudi v naslanjaču,« je govoril neumorni don Bosko.
Umrl je 31. januarja 1888 v Torinu v Italiji, je v 73. letu življenja.

Molitev sv. Janeza Boska za izbiro poklica
Pred teboj sem, preblaga Devica, da si izprosim veliko milost spoznanja, kaj naj storim. Nič drugega ne želim, kakor izpolnjevati popolnoma in ves čas svojega življenja voljo tvojega Božjega Sina. Mati dobrega sveta, daj, da bom poslušal tvoj glas in tako pregnal vsak dvom iz svojih misli. Ker si Mati mojega Zveličarja, pričakujem od tebe, da boš tudi Mati mojega zveličanja. Devica Marija, če mi ti ne boš poslala žarka Božjega Sonca, katera luč me bo razsvetlila? Kdo me bo poučil, če ne ti, ki si mati neustvarjene Modrosti? Poslušaj torej moje prošnje! Ne dopusti, da bi zašel na kriva pota! V mojih dvomih in omahovanjih me vodi po pravi poti v Večno življenje. Ti si moje edino upanje, ti imaš polne roke zakladov kreposti in življenja, ti razdajaš sadove slave in svetosti.

Zavetnik
Sv. Janez Bosko je zavetnik mladine, dušnih pastirjev za mladino, katoliških založb.

Upodabljanje
Umetniki ga upodabljajo kot duhovnika, obdanega z mladimi fanti.

Molitev k sv. Janezu Bosku
Sveti Janez Bosko,
oče in učitelj mladine!
Sprejemljiv za darove Svetega Duha
in odprt za razmere svojega časa,
si bil za mlade, zlasti male in uboge,
znamenje prednostne Božje ljubezni.
Bodi naš vodnik
na poti prijateljstva z Jezusom,
da bomo v njem in njegovem evangeliju
našli smisel svojega življenja
in izvir prave sreče.
Pomagaj nam,
da bomo velikodušno opravljali poklic,
ki smo ga prejeli od Boga,
da bomo v vsakdanjem življenju
ustvarjali občestvo
in v povezanosti z vso Cerkvijo
navdušeno sodelovali
pri graditvi civilizacije ljubezni.
Izprosi nam milost vztrajnosti,
da bomo v duhu blagrov
živeli dosledno krščansko življenje.
Daj, da se bomo
pod vodstvom Marije Pomočnice
nekoč mogli srečati s teboj
v veliki nebeški družini. Amen.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Janezu Bosku je posvečena ena župnijska cerkev v župniji Maribor – Sv. Janez Bosko ter ena kapela v Ljubljani na Gornjem trgu pri HMP.

Gradiva:

Vse slovenske PESMI v čast sv. Janezu Bosku – tudi mladinske

MISLI sv. Janeza Boska o hoji za Kristusom (slov.)

Drugi svetniki dneva:

Bl. Candelarija od sv. Jožefa, redovnica (leta 2008)
Sv. Franc Ksaver Bianchi, duhovnik, mistik
Sv. Marcela Rimska, spokornica

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Brigita Irska: »Irska Marija«
2024-02-01
Sv. Brigita je najbolj češčena svetnica med Irci.
Njej na čast so sezidali celo več cerkev kakor svojemu narodnemu svetniku sv. Patriku.

Iz življenja in legend …
O življenju sv. Brigite kroži precej legend. Rodila se je okoli leta 453 v Faughartu, nedaleč od Dundalka (Dublina) na Irskem, kot hči nevernega premožnega veljaka in njegove verne sužnje, katero jo je krstil sam sv. Patrik. Ko je zakonita žena izvedela za moževo prešuštvo, je sužnjo izgnala od hiše. Noseča Brigitina mati je bila prodana druidskemu posestniku, ki ji je zaupal upravljanje svoje mlečne farme.
Brigito je vzgojila v krščanskem duhu. V otroštvu je poslušala pridige sv. Patrika in to ji je pustilo neizbrisen pečat. Kasneje je Brigita poiskala svojega očeta. Osvobodil jo je suženjstva, ko je videl njena dobra dela, prežeta s čudeži. Čudežev, ki jih pripisujejo sv. Brigiti, je nešteto. Svoje življenje je posvetila revnim in pomoči potrebnim.
Potem ko je njen oče sprejel krščanstvo, je okrog leta 470 s škofovskim dovoljenjem zgradila pod hrastom v Kildari svojo prvo kapelico. Kmalu so se ji pridružila tudi druga dekleta, zato je ustanovila ženski samostan; kasneje tudi moškega.
K njej so prihajale množice vernikov. Vabili so jo tudi v druge kraje, tako da je potovala po vsej Irski in postavila številne samostane po tem otoku. Tako je nadaljevala delo evangelizacije, ki ga je začel škof sv. Patrik. Bila je vodja moškega in ženskega samostana v Kildari, to je 60 km jugozahodno od Dublina.
Tu je umrla 1. februarja leta 523, stara 70 let.

Upodobitve
Umetniki jo najpogosteje upodabljajo kot opatinjo s svečo v roki. Ob njenih nogah je včasih kravica.

Zavetnica
Sv. Brigita je zavetnica Irske, pesnikov, kovačev, mlekarjev; domačih živali, otrok in porodnic; je priprošnjica proti nesrečam in preganjanjem.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Brigiti Irski je pri nas posvečena ena podružnična cerkev, in sicer v koprski škofiji na sv. Bridi (Kolomban) v župniji Ankaran.

Gradiva:

Drugi godovi:

Alojzij Variara, salezijanec, duhovnik
Henrik Morse, duhovnik, redovnik, mučenec
Marija Ana Vaillot in Odilija Baumgarten, redovnici, mučenki

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Svečnica: Praznik Jezusovega darovanja v templju - Gradiva, pregovori, običaji ...
2024-02-02
Praznik Gospodovega darovanja v templju je štirideseti dan po božiču, kolikor časa traja očiščevanje porodnice po postavi. (Prvotno ime tega praznika je bilo Marijino očiščenje.)
Temu prazniku zaradi blagoslova sveč pravimo tudi svečnica.
Ako je svečnica zelena, bo cvetna nedelja (ali: Velika noč) snežena.
Če na svečnico od strehe kane prej ko od sveče, ne bo še kmalo konec zimske nesreče.
Ko svečnica pride, skoraj zima odide.

Na svečnico se še enkrat spomnimo božiča. Ta »luč v razsvetljenje poganom«, kot je vzkliknil Simeon, je prišla na svet po Božjem Sinu.
Sicer se je božični čas zaključil že z nedeljo Jezusovega krsta, toda v ljudski zavesti in pobožnosti je šele s svečnico pravi sklep božične dobe. Zato večina župnij in vernikov pospravi jaslice in dokončno preneha s petjem božičnih pesmi šele 2. februarja.
Papež Janez Pavel II. je ta praznik razglasil za dan Bogu posvečenega življenja.

Iz Svetega pisma
Štirideseti dan po rojstvu Jezusa sta ga Marija in Jožef prinesla v tempelj, da bi ga posvetila Gospodu. – Mojzesova postava je namreč staršem nalagala, naj gredo štirideset dni po rojstvu prvorojenca v jeruzalemski tempelj in tam darujejo Gospodu svojega sina, hkrati pa se je mati obredno očistila (3Mz 12,1–8). – Evangelij ob tej priložnosti ne opisuje obreda Marijinega (nepotrebnega) očiščevanja in otrokovega posvečenja. Opisuje pa srečanje s starčkom Simeonom in prerokinjo Ano, ki sta prerokovala nad otrokom. (Lk 2,22–39)

Srečanje: Nunc Dimittis (Zdaj odpuščaš)
Lep prizor iz Lukovega evangelija: Marija in Jožef prideta v tempelj s svojim dojenčkom – in tam sta dve osebi, ki takoj opazita, da ne gre za običjnega otroka. Simeon in Ana v Božji hiši glasno priznata, da je Jezus Odrešenik vseh narodov.
Stari Simeon čaka v Jeruzalemskem templju na izpolnitev razodetja. Rečeno mu je bilo, da ne bo umrl, dokler ne bo videl Mesije, odrešenika vseh ljudi. Ko mu je Marija končno položila v roke dete Jezusa, je zapel hvalnico Nunc Dimittis (Zdaj odpuščaš):
Zdaj odpuščaš, Gospod, svojega služabnika v miru, *
kakor si obljubil s svojo besedo.
Na svoje oči sem videl Zveličarja, *
ki si ga poslal vsem ljudstvom:
luč v razsvetljenje vseh narodov *
in v slavo Izraela, tvojega ljudstva. (Lk 2,29–32)
Simeon pa ni napovedal le rešitve Izraelskega ljudstva, ampak je napovedal tudi Marijine bolečine in skrbi rekoč: »Tvojo lastno dušo bo presunil meč.« S temi besedami ji je napovedal zlom srca, da bo kot mati žalostna (lat. mater dolorosa) prestala križanje. Prerokba o luči in beseda o križu spadata skupaj. Pot Mesijeve zmage bo zahtevala hojo po poti bolečine.

Povzetek …
Ta praznik je torej spomin na Jezusovo darovanje v templju, srečanje s prerokinjo Ano in pobožnim starčkom Simonom, ki je razglasil, da je Jezus »luč sveta«, in k čemur smo pozvani tudi mi kristjani.
Jezus, ki je luč sveta, lahko razsvetli mojo temo … da postanem tudi jaz luč.

Običaj
Običaj blagoslova sveč na svečnico je povezan s Simeonovo napovedjo, da bo Jezus prinesel luč in odrešenje svetu.

Molimo
Večni Bog, tvoj edinorojeni Sin je bil na današnji dan
darovan v templju kot človeški otrok.
Izpolnil si pričakovanje Simeonu,
da ni umrl, dokler ni srečal Kristusa.
Naj se tudi mi srečujemo z Jezusom,
dokler ne bomo večno živeli z njim,
ki s teboj živi in kraljuje vekomaj. Amen.

Cerkve v Sloveniji
Župnijska cerkev Vrabče v kopski škofiji je posvečena Gospodovemu darovanju, svečnici.

Gradiva:

Molitev Nunc Dimittis – gregorijansko petje (v lat.) – 2:18 min

Molitev: Razlaga Simeonove hvalnice (v nem.) – 2:06 min

Jezusovo darovanje, svečnica (v hrv.) – 2:23 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Blaž : Blažev žegen - Gradiva, običaji, pregovori ...
2024-02-03
Sv. Blaž je v koledarju svetnikov eden izmed najbolj priljubljenih pomočnikov v sili in h katerem se še posebej radi zatekamo po pomoč zoper bolezni grla.
Ne ščiti le pred boleznimi grla. Je vsestranski zavetnik; tudi proti škodljivim besedam, ki ranijo.
Na ta dan pri sv. maši verniki prejmejo Blažev žegen.
Če je na Blaževo oblačno, bo o sv. Juriju zelena trava.
Na Blaževo je vsega blaga (živine) god.
Svečnice dan — zima van. To je laž, pravi sv. Blaž.

Iz življenja …
Med ljudmi so bili zaradi svojega poklica še zlasti spoštovani zdravniki. In če zdravniku dodamo še svetniško osebnost, kot je to v primeru sv. Blaža, potem je takšna oseba nepogrešljive v tamkajšnji skupnosti.
Sv. Blaž je živel v 3. stoletju v armenskem mestu Sebasti v današnji Turčiji. Kot izobražen človek in zdravnik se je dan in noč posvečal bolnikom, zlasti revnim in zapuščenim. Kot pa kristjan ni zdravil le njihovega telesa, ampak tudi njihovega duha. Z njegovim zdravljenjem je povezan tudi blagoslov grla, ki ga v cerkvi delijo vsako leto na njegov god. Ta je povezan z njegovo legendarno ozdravitvijo, ko je z molitvijo ozdravil dečka pred zadušitvijo, ko se mu je v grlu zataknila ribja kost. Da njegovo zdravljenje ni imelo meja, priča tudi izročilo, ki pravi, da je med preganjanjem, ko je živel »puščavniško življenje« v planinski pečini, postal celo »specialist« za divje živali, ki so mu služile in prihajale k njemu, ko so bile ranjene ali bolne.
Zaradi svoje dobrote in pobožnosti je sv. Blaž postal zelo priljubljen v Sebasti. Ko je umrl škof v Sebasti, so njegovi meščani nemudoma izvolili za škofa sv. Blaža. Blaž, ki je bil goreč zdravnik, je postal še bolj goreč škof. Ko je začel cesar Licinij preganjati kristjane, je vedel, da mora najprej usmrtiti glavo – pastirja, in da bo potem lažje z njegovo »čredo«. Čeprav so meščani sprva poskušali zaščititi svojega škofa s skrivanjem, so ga preganjalci naposled vendarle našli in pridržali. Mučili so ga na vse mogoče načine, da bi se Blaž le odrekel svoji veri. Izročilo pravi, da so koščke njegovega telesa trgali z železnimi kavlji, a so se njegove rane z Božjo pomočjo vedno znova celile. Ker se sv. Blaž veri ni odrekel, so ga na koncu obglavili. Umrl je okrog leta 316.
V srednjem veku se je njegovo češčenje razširilo po vseh krščanskih deželah in ga imajo za priprošnjika posebno zoper bolezni grla.

Običaji
Običaj blaževega žegnja (blagoslova) izvira iz 16. stoletja. Duhovnik z dvema prekrižanima svečama v obliki križa, ki jih približa vratu vernika, nad njim moli:
»Na priprošnjo svetega Blaža,
škofa in mučenca,
naj te Bog varuje bolezni grla
in vsakega drugega zla.
V imenu Očeta in Sina in Svetega Duha.
Amen.«
Sveči, ki jih duhovnik uporablja pri tem, simbolizirata luč in zmago svetlobe nad temo, dobrega nad hudim.

BLAGOSLOV ZELIŠČNIH BOMBONOV na god. sv. Blaža, ni nekaj povsem novega.
Že lavantinski obrednik je namreč ob godu sv. Blaža v času, ko bomboni še niso bili vsem na voljo kot so danes, vključeval tudi blagoslov krhljev.
Po blagoslovu sveč se lahko doda blagoslov zeliščnih bombonov:
Vsemogočni večni Bog!
Tvojemu usmiljenju
se zaupljivo priporočamo
zlasti v bolezni,
saj je tvoj Sin Jezus hodil okrog,
delil dobrote in ozdravljal bolne.
Na čudovite načine tudi v našem času
kažeš svojo božjo moč,
zato te ponižno prosimo,
blago+slovi na priprošnjo svetega Blaža
te zeliščne bombone.
Naj bodo tvojim vernim
zdravilo zoper bolezni v grlu
in vsako drugo zlo.
Po Kristusu, našem Gospodu. Amen.
In naj se pokropijo z blagoslovljeno vodo!
Ministrant lahko ob mašniku, ki s svečami deli blagoslov sv. Blaža, drži pladenj z blagoslovljenimi bomboni in kdor želi, lahko bonbon vzame domov.

Upodobitve
Umetniki sv. Blaža upodabljajo kot škofa s prekrižanima svečama v roki, obdanega z gozdnimi živalmi ali z mučilnimi sredstvi; na Vzhodu ga upodabljajo skupaj s cerkvenimi očeti kot starčka z brado in kodrastimi lasmi.

Zavetnik
Sv. Blaž je eden od štirinajstih pomočnikov v sili. Je priprošnjik proti boleznim v grlu, kašlju, zobobolu, nepravim besedam … Je zavetnik zdravnikov, trgovcev z volno, čevljarjev, krojačev, pekov, zidarjev, domačih živali …
Molimo
Dobri Oče,
naj se veselimo zdravja v tem življenju na zemlji
in s tvojo pomočjo pridemo v večno domovino.
Potrdi nas v veri,
ki jo je sveti Blaž izpovedal z mučeniško smrtjo. Amen.

Cerkve pri nas
Pri nas je sv. Blažu posvečena podružnična cerkev v Padni (župnija Krkavče) ter kapela v koprski stolni župniji.

Gradiva:

Drugi svetniki dneva:

Sv. Ana, vdova in prerokinja
Bl. Jožefina Nicoli
Sv. Oskar, škof

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez de Britto: "Portugalski sv. Frančišek Ksaverij"
2024-02-04
Sv. Janeza de Brito so indijski katoličani imenovali »portugalski sv. Frančišek Ksaverij«.
Bil je eden izmed prvih jezuitskih misijonarjev v Indiji, ki je sprejel elemente krajevne kulture v svoje oznanjevanje evangelija. Zaradi svojega uspeha pri oznanjevanju je umrl mučeniške smrti.

Iz življenja …
Rodil se je 1. marca 1647 v Lizboni na Portugalskem v plemiški družini.
Po hudi bolezni in čudežnem ozdravljenju na priprošnjo sv. Frančiška Ksaverija je želel postati misijonar po njegovem vzoru.

Že petnajstleten je vstopil v jezuitski noviciat. Po mašniškem posvečenju je zapustil Lizbono in odpotoval v Indijo. V Maduri je stregel bolnikom z nevarnimi nalezljivimi boleznimi. Ker je videl, da so kristjani le Indijci iz nižje kaste, je začel živeti kot indijski spokornik v divjini, da bi za krščanstvo navdušil tudi višje kaste. Jedel je le riž in spal na rogoznici, oblečen v rdeč plašč in turban. Ker se je veliko Indijcev spreobrnilo h krščanstvu, so mu člani najvišje kaste zavidali uspeh in ga želeli umoriti: po strašnem mučenju so ga izgnali iz kraljestva.
Predstojniki so sv. Janeza poklicali v Lizbono, a je kmalu odšel nazaj v Indijo.
Ponoči je potoval iz kraja v kraj, da je podnevi lahko maševal in krščeval.
Njegove zasluge pri spreobrnjenju princa Tadaja Theva pa so ga kmalu pripeljale v smrt. Princ je imel več žena. Sv. Janez de Brito je vztrajal, da sme po krstu imeti samo eno, kar je princ tudi sprejel. Toda ena izmed “zavrženih” žena se je pritožila svojemu stricu, ki je bil radža v Maravi. Ta je kmalu poskrbel za Janezovo mučeniško smrt z obglavljenjem, ki jo je pretrpel 4. februarja 1693.

Gradiva:

Drugi svetniki dneva:

Sv. Jožef Leoniški, redovnik, misijonar
Sv. Gilbert, redovni ustanovitelj

Povzela: dr. Brigita R. Perše

Sveta Agata: Zavetnica žensk z rakom na prsih
2024-02-05
Sv. Agato so mučili z žerjavico, ji odrezali prsi in jih vrgli v ogenj …

Iz življenja …
Sv. Agata je živela v Kataniji na Siciliji v 3. stoletju v bogati družini. Znana je bila po svoji lepoti, krepostnem življenju ter po svoji predanosti Odrešeniku Jezusu. Že kot deklica je naredila zaobljubo deviškosti.
Njena lepota je privabljala številne snubce. Vanjo se je zagledal tudi poganski upravitelj Sicilije Kvintijan, a ga je zavrnila. Zato se ji je maščeval tako, da jo je odpeljal v bordel; morda ta podrobnost skriva zgodovinsko dejstvo, da device v rimskem cesarstvu niso smeli usmrtiti – četudi zaradi krščanske vere. Ker se ni odrekla svoji veri, so jo kruto mučili. Med drugim je bila podvržena mučenju z žerjavico, odrezali so ji njene deviške prsi in jih vrgli v ogenj. Zaradi tega je postala zavetnica vseh žensk, ki trpijo za rakom na prsih.
Umrla je mučeniške smrti med preganjanjem kristjanov v času rimskega cesarja Decija, nekega 5. februarja, verjetno leta 251, v Kataniji. Njeno češčenje se je razširilo po vsej Cerkvi; njeno ime je v rimskem kanonu.

Upodobitve
Umetniki pogosto upodabljajo njeno mučenje, zlasti rezanje prsi; včasih jih drži na pladnju. V rokah drži palmo mučeništva, včasih jo obdajo orodja njenega mučenja ob njej (škarje, klešče …).

Zavetnica
Sv. Agata je zavetnica dojilj, medicinskih sester, tkalcev, pastiric, zvonarjev, zlatarjev, rudarjev in lačnih ljudi; priprošnjica proti raku na prsih in vnetjih; proti nevihtam, potresom, ognju, različnim nesrečam …

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Agati posvečena podružnična pokopališka cerkev v Dolskem, ki spada v župnijo Sv. Helena-Dolsko (ljubljanska nadškofija).

Molimo
Vsemogočni Bog,
naj nam sveta Agata
izprosi tvojo pomoč,
saj ti je vedno ugajala
zaradi posvečene čistosti
in pogumnega mučeništva. Amen.

Gradiva:

Drugi svetniki dneva:

Adelajda, redovnica
Hildegarda (Liharda), kneginja
Ingenuin in Albuin (Albin), škofa

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Japonski mučenci: 25 mučencev in sv. Pavel Miki - Gradiva
2024-02-06
26 japonskih mučencev je bilo križanih na griču v mestu Nagasaki, kamor je pol stoletja prej ponesel krščansko vero sv. Frančišek Ksaverij.
Med japonskimi mučenci je bil tudi jezuit sv. Pavel Miki.

Iz življenja sv. Pavla Mikija …
Sv. Pavel Miki se je rodil okoli leta 1564/66 v Kyotu na Japonskem v premožni družini. Pri petih letih je bil krščen, z dvajsetimi leti pa je stopil v jezuitski noviciat. Po mašniškem posvečenju je postal znan kot dober pridigar in verski učitelj. Mnogo duš vseh slojev v japonski družbi je po njem sprejelo krščansko vero.
Vse svoje življenje je posvetil posnemanju križanega Kristusa in oznanjevanju evangelija. O tem pričajo številna pisma, zlasti tista iz ujetništva. Eden od tedanjih japonskih vladarjev, Toyotomi Hideyoshi, je v strahu pred vplivom tujcev in pred širjenjem krščanstva začel leta 1587 načrtno preganjati misijonarje in japonske katoličane. Pavel Miki je bil zaprt decembra 1596. On in njegovi bratje v veri so morali prepešačiti okrog 1000 kilometrov od Kyota do Nagasakija. Med potjo so z njimi grdo ravnali, jih žalili in psovali, oni pa so slavili Vsemogočnega, molili in peli »Tebe Boga hvalimo«.
Ko so 5. februarja 1597 prispeli v Nagasaki, japonsko mesto z največjim številom katoličanov, je bil Miki križan. S križa je imel svojo poslednjo pridigo, v kateri je odpustil svojim krvnikom, ponosen na to, da je Japonec in katoličan. Poleg njega sta bila križana še druga dva japonska jezuita Janez Soan de Goto in Jakob Kisai ter še 23 drugih japonskih mučencev, med katerimi je bilo šest frančiškanskih misijonarjev in 17 japonskih laikov.
Tako je 5. februarja 1597 na križu umrlo 26 ljudi. Križani so bili na griču v mestu Nagasaki, pozneje imenovanem Sveti hrib, kamor je 50 let prej ponesel krščansko vero sv. Frančišek Ksaverij.

Molimo
O Bog, moč svojih svetih,
po trpljenju na križu si v večno življenje poklical
svete japonske mučence Pavla in njegove tovariše.
Naj tudi mi vero zvesto izpovedujemo
in jo ohranimo do smrti. Amen.

Gradiva:

Drugi svetniki dneva:

Alfonz Marija Fusco, duhovnik, ustanovitelj

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Ana M. Adorni: Ustanoviteljica dveh redovnih ustanov
2024-02-07
Ko je Ana M. Adorni , vzorna žena in mati ovdovela, se je posvetila pomoči zapornicam in ženam v težavah. V ta namen je ustanovila kar dve redovni ustanovi.

Iz življenja …
Anna Maria Adorni se je rodila 19. junija 1805 v Fivizzanu. Mati jo je zaradi njene nenehne molitve klicala »živi rožni venec«. Pri petnajstih letih je izgubila očeta in se nato z materjo preselila v Parmo; že v tem obdobju je želela postati redovnica, a je tega ni storila zaradi spoštovanja matere, ki je potrebovala njeno pomoč. Leta 1826 se je poročila z Antonijem Domenico Bottijem in v zakonu se jima je rodilo šest otrok; pet jih je umrlo že v otroštvu, edini preživeli pa je kasneje postal benediktinec.
Ko je Anna Maria pri 39-ih letih ovdovela, se je posvetila Gospodu v apostolatu za rehabilitacijo zapornic. Mnoge zapornice namreč po prestani zaporni kazni niso imele možnosti, da bi se vrnile na pravo pot, saj niso imele hrane, strehe nad glavo in pomoči. Zato je Anna Maria s pomočjo nekaterih žensk najela hiše, v katerih so sprejele izpuščene zapornice, ter jim pomagale, da ne bi ponovno padle v kriminal in pregreho. Tako se je rodil inštitut Dobrega pastirja.
Pozneje je Anna Maria, skupaj s prvimi osmimi somišljenicami ustanovila še Kongregacijo Služabnic Brezmadežne Marije. Skupini zapornic so se pridružila še druga rizična mlada dekleta, sirote brez staršev …
Leta 1892 se je poslabšalo njeno zdravje in jo za kratek čas celo priklenilo na posteljo. Umrla je leta 1893.
3. oktobra 2010 je v katedrali v italijanskem mestu Parma potekala njena beatifikacija.

Gradiva:

Zgodba Anne Marie Adorni – inserti iz FILMA (v it.) – 2:43 min

Drugi svetniki dneva:

Bl. Rozalija Rendu
Sv. Rihard, kralj
Bl. Pij IX., papež

Povzela: dr. Brigita R. Perše

Sveta Jožefina Bakhita: Sužnja, prva afriška svetnica - Gradiva
2024-02-08
Na primeru svetnice naše dobe lahko spoznamo, kaj pomeni resnično srečati Boga.
Sv. Jožefina Bakhita je bila večkrat prodana kot sužnja. Doživela je številna ponižanja in trpljenja suženjstva …

Iz življenja …
Jožefina Bakhita se je rodila leta 1868 v pokrajini Darfur v južnem Sudanu v Afriki, v bogati in ugledni družini. Odraščala je s starši, tremi brati in dvema sestrama. Ena od njiju je bila njena sestra dvojčica. Ko je kot sedemletna deklica pomagala staršem na polju v Kartumu, so jo ugrabili arabski trgovci s sužnji in jo poimenovali Bakhita, kar pomeni v arabskem jeziku Srečnica. Večkrat je bila prodana in preprodana. Zamenjala je pet lastnikov. Doživela je številna ponižanja in trpljenja suženjstva, tako fizična kot moralna. Še posebej je trpela, ko jo je štirinajstletno kupil turški general. Njegova mati in žena sta jo vsak dan pretepali do krvi. Na telesu ji je ostalo več kot sto brazgotin. Njen zadnji lastnik je bil italijanski konzul v Kartumu, ki jo je pravzaprav želel izpustiti in vrniti nazaj njeni družini, kar pa se je zaradi pomanjkanja spominov in travmatizacije Bakhite izkazalo za nemogoče. Zato jo je njegov prijatelj odpeljal v Italijo, da bi bila varuška njegovi hčerki.
V Italiji se je prvič srečala s krščanstvom. V suženjstvu je bila prisilno spreobrnjena v islam. V Benetkah je po daljšem času spoznavanja krščanstva leta 1890 prejela krst in dobila ime Jožefina Marjeta Afortunado.
S krstom je začela rasti tudi njena ljubezen do posvečenega življenja in stopila je v red kanosijank (ta red se imenuje po sv. Magdaleni iz Canosse). Poleg treh let, ki jih je preživela v Afriki, in pomagala svojim mladim sestram pri pripravah na misijonsko delo v Črni celiti, je preostanek življenja od leta 1902 preživela v samostanu Schio (Vicenza), kjer so redovnice delovale na vzgojnem in karitativnem področju. V 45 letih, ki jih je preživela na tem kraju, je sestra Jožefina do leta 1922 delala kot vratarica in tako bila v stalnih stikih z ljudmi, ki so jo imeli zelo radi in jo cenili. Njena ponižnost, preprostost in nasmeh so pritegnili pozornost in ljubezen mnogih ljudi. Na pobudo predstojnice je napisala svojo življenjsko zgodbo.
Leta 1939 so se ji pojavili resni zdravstveni problemi. Tudi ko je bila zelo bolna in se je lahko gibala le s pomočjo invalidskega vozička, ji to ni vzelo veselja in nasmeha z obraza. Umrla je 8. februarja 1947, po dolgi in težki bolezni, ki jo je potrpežljivo prenašala. Njeno telo je bilo nato tri dni izpostavljeno na odru, da se je lahko na tisoče ljudi poslovilo od svoje »črne matere«.
Za blaženo jo je razglasil leta 1992 papež Janez Pavel II., za sveto pa je bila razglašena le osem let pozneje.
Sveta Jožefina Bakhita, prosi za nas!

Zavetnica
Je zavetnica Sudana.

Gradiva:

Odlomki iz FILMA o Bakhiti (v it. z ang. podnapisi) – 2:52 min

Dokumentarni FILM o sv. Jožefini Bakhiti (v nem.) – 32 min

O sv. Jožefini Bakhiti (v ang.) – 3:24 min

Drugi svetniki dneva:

Sv. Hieronim Emiliani, redovni ustanovitelj

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Apolonija: Zavetnica zobozdravnikov, proti zobobolu
2024-02-09
Ko so včasih ljudi boleli zobje, so se zatekali k sv. Apoloniji, da bi bolečina minila. Je namreč zavetnica zobozdravnikov in priprošnjica zoper zobobol. Kako to?

Iz življenja …
Sv. Apolonija je bila doma iz Aleksandrije v Egiptu. Pogani so jo okoli leta 249 skupaj še z nekaterimi drugimi kristjani ujeli in mučili. Izročilo poroča, da tej devici, ki je bila najbrž diakonija, z udarci po čeljustih izbili zobe, nato pa jo hoteli živo zažgati, češ da je bogokletno govorila, a Apolonija se je sama vrgla v ogenj.

Zavetnica
Sv. Apolonijo je zavetnica zobozdravnikov in priprošnjica zoper zobobol.

Upodabljanje
Sv. Apolonijo upodabljajo s kleščami, s katerimi zob (včasih zlati). Pogosto drži v roki tudi palmovo vejico kot znamenje mučenke. Včasih upodabljajo njeno mučeništvo, kako ji izdirajo zob. Če v roki nima klešč, pa običajno nosi ogrlico, narejeno iz lastnih zob.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Apoloniji je pri nas posvečena ena podružnična cerkev v Brezovici pri Črnem Kalu (župnija Predloka), kar spada na teritorij koprske škofije.

Gradiva:

Sv. Apolonija (v it.) – 1:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=0lV8r8yDR4Y

Drugi svetniki dneva:

Bl. Evzebija Palomino Yenes, redovnica

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Sholastika: Sestra dvojčica sv. Benedikta
2024-02-10
Ko je sv. Sholastika umrla, je njen brat sv. Benedikt videl, kako se njena duša kakor golobček dviga v nebo.

Iz življenja …
Sv. Sholastika je bila rojena okoli leta 480 v Nursiji v Italiji. Po izročilu je bila sestra dvojčica sv. Benedikta, očeta zahodnega meništva in prvega zavetnika Evrope. V svojem delu »Dialog« sv. papež Gregor Veliki pripoveduje, da se je Sholastika že od otroštva posvetila Bogu kot devica.
Njeno življenje je ostalo zavito v skrivnost ponižnosti, skromnosti, tišine, molitve, povezanosti s Kristusom. Vodila je ženski samostan ob vznožju Monte Cassina v Italiji.
Enkrat na leto sta se je sešla s svojim bratom sv. Benediktom v hiši blizu samostana in dan sta prebila v duhovnem pogovoru in molitvi. Papež Gregor Veliki je popisal njuno zadnje srečanje v življenjepisu sv. Benedikta.
Ko je dospela, sta ves dan hvalila Boga in se pogovarjala o svetih rečeh. Ko se je zvečerilo, je Sholastika prosila brata, naj ne hodi proč, a jo je ta odločno zavrnil. Tedaj se je Sholastika z zaupno molitvijo obrnila k Bogu in nastal je tako velik naliv, da se je sv. Benedikt moral vrniti v samostan. Vso noč sta prebedela in se pogovarjala o duhovnem življenju. Naslednje jutro sta se vrnila vsak v svoj samostan, a čez tri dni je sv. Benedikt videl, kako se duša njegove sestre kakor golobček dviga v nebo. Ugotovil je, da je v tistem trenutku umrla in hvalil Boga, da je Sholastiki dodelil takšno slavo.
Umrla je 10. februarja leta 547.

Upodobitve
Upodabljajo jo v črni redovni obleki benediktink in kot opatinjo s palico, pogosto tudi z z golobom in knjigo redovnih pravil.

Zavetnica
Je zavetnica benediktink. Božje ljudstvo se priporoča k njej zoper strelo, ko pa je suša za dež.

Molimo
Nebeški Oče, naj ti po zgledu
svete Sholastike služimo s čisto ljubeznijo,
da bomo uživali sadove tvoje dobrote. Amen.

Gradiva:

Drugi svetniki dneva:

Bl. Alojzij Stepinac, škof
Sv. Viljem, opat, puščavnik

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Lurška Mati Božja: Prikazanje sv. Bernardki
2024-02-11
Na praznik Lurške Matere Božje se spominjamo prikazanja Matere Božje 11. februarja 1858 v Lurdu ubogi sv. Bernardki Lurški. Prikazala se ji je osemnajstkrat.
Marija se je sv. Bernardki predstavila kot Brezmadežno spočetje. Na njeno željo je tam začel izvirati čudežni izvir, kjer so mnogi ozdraveli, postavili so cerkev in vernike pozvali, da molijo in se pokorijo za spreobrnjenje grešnikov.
Iz celega sveta hodijo bolniki in zdravi po lurško vodo.
V mnogih deželah sveta so postavili lurške votline, kjer častijo Marijo kot Lurško Mati Božjo.
Tega dne obhajamo tudi svetovni dan bolnikov.

Gradiva:

Luška Mati Božja (v ang.) – 1:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=2oDFt7TIKjQ

Izviri Matere Božje v Franciji (v hr.) – 5:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=b7MPYmH–7s

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Humbelina: Sestra svetega Bernarda
2024-02-12
Bl. Humbelina je sestra sv. Bernarda iz Clairvauxa.

Iz življenja …
Humbelina je sestra sv. Bernarda iz Clairvauxa, soustanovitelja cistercijanov. Ta jo je spodbudil, da je zapustila bogato družino, v katerem je uživala v posvetnem življenju in postala redovnica. Sprva ni želela. A ko je nekoč šla v slovesnem spremstvu obiskat svojega brata, in je ta ni sprejel, jo je to tako pretreslo, da je s soglasjem svojega moža odšla v benediktinski samostan Jully-sur-Sarce, kjer je leta 1128 postala predstojnica. Umrla je 12. februarja 1136.
Za blaženo je bila razglašena leta 1703.

Drugi svetniki dneva:

Evlalija, mučenka
