Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Sveti Florijan: Zavetnik gasilcev
2024-05-04, 2024-05-02
Danes goduje sv. Florijan, zavetnik gasilcev, ki sodi med najbolj čaščene ljudske svetnike. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Florijan je bil rojen v 3. stoletju v današnji Gornji Avstriji. Bil je vojak, častnik in v začetku 4. stoletja veteran rimske vojske.
V času Dioklecijanovega preganjanja kristjanov je bilo v njegovem mestu zajetih štirideset kristjanov. Florijan je iz solidarnosti z njimi rimskim oblastem priznal, da je tudi sam kristjan. Ujeli so ga, mučili in na koncu vrgli s kamnom okoli vratu v reko (danes Enns). Njegovo truplo je reka čudežno naplavila na neko skalo pod bregom, tako da so ga kristjani lahko dostojanstveno pokopali. To naj bi se zgodilo leta 304. Danes je na tem kraju znameniti benediktinski samostan sv. Florijana. Njegovo češčenje se je razširilo po srednjeevropskih deželah.

Zavetnik
Sv. Florijana so si za svojega zavetnika izbrali gasilci, verniki se k njemu zatekajo v času neurja. Je eden izmed štirinajstih priprošnjikov v sili.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot rimskega častnika s čelado na glavi ter vedrom v roki, s katerim gasi gorečo hišo ali vas.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je sv. Florijanu posvečenih 32 cerkva in 8 kapel, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Florijanu

Št.
ŽUPNIJA

1.
Kubed

2.
Orehek pri Postojni

3.
Srpenica

4.
Sv. Florijan ob Boču

5.
Sv. Florijan v Doliču

6.
Trzin

7.
Velike Žablje

PODRUŽNIČNE cerkve posvečene sv. Florijanu

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Breznica (LJ nadškofija)
Studenčice

2.
Cerklje na Gorenjskem (LJ nadškofija)
Lahovče (++)

3.
Črmošnjice (NM škofija)
Brezje

4.
Dobrepolje – Videm (LJ nadškofija)
Ponikve

5.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Florijan

6.
Košana (KP škofija)
Buje

7.
Livek (KP škofija)
Jevšček (++)

8.
Ljubljana – Sv. Jakob (LJ nadškofija)
Gornji trg

9.
Loški Potok (LJ nadškofija)
Retje

10.
Mokronog (NM škofija)
Šeginke

11.
Murska Sobota (MS škofija)
Krog (++)

12.
Novo mesto – Šmihel (NM škofija)
Cerovec

13.
Preserje (LJ nadškofija)
Kamnik

14.
Selca (LJ nadškofija)
Bukovica

15.
Semič (NM škofija)
Krvavčji vrh (++)

16.
Sevnica (CE škofija)
Sevnica

17.
Sora (LJ nadškofija)
Tehovec

18.
Spodnja Idrija (KP škofija)
Idrijske Krnice

19.
Škofja Loka (LJ nadškofija)
Sopotnica

20.
Šoštanj (CE škofija)
Florjan

21.
Trebnje (NM škofija)
Račje selo

22.
Vače (LJ nadškofija)
Gora pri Pečah

23.
Vojnik (CE škofija)
Vojnik nad trgom

24.
Volče (KP škofija)
Volčanski Ruti

25.
Vuzenica (MB nadškofija)
Spodnji trg Vuzenica

KAPELE posvečene sv. Florijanu:

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Cankova (MS škofija)
Beznovci (++)

2.
Črenšovci (MS škofija)
Žižki (++)

3.
Dobrovnik (MS škofija)
Žitkovci

4.
Kočevje (NM škofija)
Golobinjek

5.
Polzela (CE škofija)
Polzela (++)

6.
Sv. Jurij (MS škofija)
Kramarovci

7.
Svetina (CE škofija)
Svetli Dol

8.
Tišina (MS škofija)
Srednji Petanjci

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Filip in Jakob ml.: Zakaj ta dva apostola častimo skupaj?
2024-05-03
Sv. Filipu in sv. Jakobu ml. je pri nas posvečenih 9 cerkva.

Iz življenja …

Sv. Filip
Sv. Filip je po rodu iz Betsaide ob Genezareškem jezeru. Najprej je bil učenec Janeza Krstnika, nato Jezusa. Bil je prvi, ki ga je Jezus poklical med svoje učence. Kmalu nato je k Jezusu pripeljal svojega prijatelja Natanaela (Jerneja). Janez v svojem evangeliju na več mestih omenja Filipa. Po Jezusovem vnebohodu naj bi, kot pravi izročilo, oznanjal evangelij v Scitiji ob Črnem morju. Mučeništvo je pretrpel v Hierapolisu v Frigiji. Poganski duhovniki so ga dali pribiti na križ in ga na križu visečega kamenjali do smrti.
Sv. Filip je zavetnik kiparjev in slaščičarjev.
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo s križem ali palico v obliki križa.

Sv. Jakob ml.
Sv. Jakob mlajši je bil Alfejev sin, ki je bil brat Jezusovega krušnega očeta sv. Jožefa. Potemtakem je bil Jezusov bratranec. Jezusu naj bi bil po postavi, obrazu, govorici in vedenju zelo podoben. Po vnebohodu je deloval v Jeruzalemu, kjer je po mučeništvu sv. Janeza starejšega postal jeruzalemski škof. Je udeleženec »prvega koncila«. Napisal je eno pismo. Po poročilu zgodovinarja Flavija so ga Judje pobili s kamni med leti 62 in 66, potem ko so ga predhodno pahnili iz vrha templja.
Sv. Jakob ml. je zavetnik umirajočih, farmacevtov …
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo s suknarskim kolom oz. kijem in s knjigo v roki.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je apostoloma Filipu in Jakobu posvečenih devet cerkva (1 župnijska, 7 podružničnih in ena kapela), kot je razvidno iz spodnjega seznama.

CERKVE posvečene apostoloma Filipu in Jakobu

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE s cerkvijo

1.
Ambrus (NM škofija)
Višnje – podružnična

2.
Bloke (LJ nadškofija)
Ravne – podružnična

3.
Črmošnjice (NM škofija)
Srednja vas – podružnična

4.
Kalobje (CE škofija)
Vodruš – podružnična

5.
Laporje – župnijska (MB nadškofija)
Laporje – župnijska

6.
Olimje (CE škofija)
Sela – podružnična

7.
Stara cerkev (NM škofija)
Mlaka – kapela

8.
Škofja Loka (LJ nadškofija)
Valterski vrh – podružnična

9.
Šmartno pri Slovenjem Gradcu (MB nadškofija)
Golavabuka – podružnična

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Atanazij: Učenec sv. Antona Puščavnika
2024-05-02
Škof sv. Atanazij je eden velikih starokrščanskih cerkvenih učiteljev.

Iz življenja …
Sv. Atanazij (295–373) se je rodil v Aleksandriji v Egiptu. Bil je visoko izobražen v helenistični kulturi.
Navdušen nad krščanskimi asketskimi ideali je Atanazij že kot mladenič odšel v puščavo, kjer je bil učenec sv. Antona Puščavnika.
Napisal je Antonov življenjepis in tako postal eden od prvih hagiografov.
Nato se je vrnil v Aleksandrijo, kjer je postal diakon aleksandrijskega škofa Aleksandra, in kasneje tudi njegov naslednik na sedežu aleksandrijskega patriarha.
S svojim škofom je sodeloval na I. koncilu v Nici leta 321. V njegovem času so potekali veliki boji proti arianizmu, ki je tajilo Jezusovo božanstvo. In v tem pogledu je bil sv. Atanazij »prvoborec« za Kristusovo božanstvo. Zapustil je kar nekaj teoloških spisov, med katerimi jih je največ posvečenih prav utelešeni Božji Besedi. Zaradi tega je moral celo petkrat v pregnanstvo, tako da je preživel dvajset let ločen od škofijskega sedeža, a je ostal zvest osebi Sina Božjega.

Gradiva:

Sv. Atanazij (v ang.) – 3:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=xsiOJxynVc4

Sv. Atanazij (v hrv.) – 2:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=A16X0fgSkgM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Sveti Jožef Delavec - Zavetnik delavcev
2024-05-01
Praznik sv. Jožef Delavec je mlad praznik, saj ga praznujemo šele od leta 1955; glavni praznik sv. Jožefa še vedno ostaja 19. marec. Praznik sv. Jožefa Delavca praznujemo 1. maja, na dan, ki ga je svet dela že leta 1889 izbral za svoj praznik.

Iz življenja …
Sveto pismo Nove zaveze le na enem mestu omenja Jožefov poklic, in sicer v odlomku, ki opisuje Jezusovo vrnitev v Nazaret. »Prišel je v domači kraj in jih učil v njihovi shodnici, tako da so se zelo čudili in govorili: ‘od kod temu ta modrost in ta mogočna dela? Ali ni to tesarjev sin?« (Mt 13,54–55). Marijin mož in Jezusov krušni oče je bil torej »tesar« – mizar, delavec.
Ker je bil tesar, se nam morda na prvi pogled zdi povsem upravičeno, da je Jožef zavetnik delavcev, a le na prvi pogled! Kajti če pogledamo natančneje, lahko v Svetem pismu zasledimo npr., da se na sedmih mestih govori o sv. Pavlu kot o rokodelskem delavcu. On sam piše, da se je s svojimi rokami mučil dan in noč (1 Tes 2,9). Vendar Cerkev ne postavlja sv. Pavla za vzor delavcem, ampak sv. Jožefa. S tem želi povedati, da Jožefova vsakodnevna dejavnost oz. delo ni bilo zgolj naprezanje, ampak tudi zvesto služenje in poslušanje skrivnosti učlovečenega Božjega Sina. In to bi moral biti smisel dela vsakega krščanskega delavca. Delo bi moralo biti apostolska služba, sodelovanje s Kristusom pri delu odrešenja … Bogoslužje tega praznika nas živo opozarja na socialni položaj tega svetnika, katerega je poleg Device Marije Bog najgloblje pritegnil v zgodovino odrešenja, posebej še v skrivnost učlovečenja.
Ta praznik ne slavi delo, temveč delavca, torej človeka.

Gradiva:

Sv. Jožef delavec (v hrv.) – 2:48 min: https://www.youtube.com/watch?v=Zriy3a2bKZ0

Sv. Jožef delavec (v ang.) – 2:00 min: https://www.youtube.com/watch?v=Efek4_aCpyg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Pij V.: Z rožnim vencem v roki premagal Turke
2024-04-30
Sv. Pij V. je eden najvplivnejših papežev v zgodovini cerkve. Zakaj?

Iz življenja …
Rodil se je leta 1504 na severu Italije v obubožani plemiški družini kot Anton Gizlieri.
Ko je vstopil v red pridigarjev in postal dominikanec, si je privzel ime Mihael. Znan je bil kot zelo vnet in pobožen menih, duhovnik.
Nekaj časa je bil profesor. Leta 1556 je bil imenovan za škofa, leto kasneje za kardinala. Za papeža je bil izvoljen leta 1566 in si privzel ime Pij V. V času svojega pontifikata je reformiral rimsko kurijo in vnesel disciplino v Cerkev po smernicah tridentinskega koncila. Izdal je Rimski katekizem, enoten brevir in preurejen Rimski misal. Slednji je bil v veljavi vse do 2. vatikanskega koncila. Ta papež je se je ves razdajal za duhovno obnovo Cerkve.
Kljub temu, da ni bil spreten politik in diplomat, mu je uspelo organizirati vojaško akcijo, ki je 7. oktobra leta 1571 pri Lepantu premagala turško mornarico. Zasluge za zmago je pripisal Mariji – Materi Božji in molitvi rožnega venca. V spomin in znamenje hvaležnosti ter v kot priporočilo Cerkve za njeno priprošnjo je uvedel praznik rožnovenske Matere Božje, v lavretanske litanije pa dodal vzklik Pomoč kristjanov. Umrl je 1. maja 1572 v Rimu.

Upodobitve
Umetniki ga vedno upodabljajo z brado, pogosto oblečenega v belem dominikanskem oblačilu ali v papeškem oblačilu. V rokah drži rožni venec in misal.

Gradiva:

Sv. Pij V., papež (v hrv.) – 3:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=U8h3P1xCyEc

Papež sv. Pij V. (v ang.) – 2:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=bdUh1XSd3GI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Katarina Sienska: Sozavetnica Evrope, proti kugi
2024-04-29
Sv. Katarina Sienska v svoji osebi najlepše povezuje mistikinjo in dejavno misijonarko, popotnico, pogajalko, svetovalko, mirovnico, lahko bi rekli tudi »političarko« 14. stoletja. Je cerkvena učiteljica.

Iz življenja …
Njeno otroštvo in zgodnja mladost je podobna mnogim drugim svetnikom, a le malo jih je imelo sestro dvojčico ter poleg nje še triindvajset starejših bratov in sestra, kot Katarina.
Sv. Katarina je bila rojena 25. marca 1347 v Sieni v Italiji v premožnejši verni družini.
Deležna je bila številnih videnj in zamaknjenj. Prvo videnje je imela pri šestih leti, pri sedmih pa se je odločila, da bo za vedno ostala devica. Da bi dokazala trdnost svoje odločitve in o njej prepričala starše, ki so jo želeli poročiti z bogatim ženinom, si je pri petnajstih letih popolnoma ostrigla lase. Legenda nadaljuje, da so njeni starši sprejeli njeno odločitev šele tistega dne, ko jo je oče našel pri zbrani molitvi in videl, kako nad njeno glavo lebdi golobica.
Okoli leta 1363 je Katarina vstopila med sestre dominikanke in naslednje leto preživela v popolni samoti, askezi, kontemplaciji in molitvi. Leta 1367 se je v mističnem zanosu zaročila s Kristusom (»mistična zaroka«). To videnje, v katerem jo je Marija predstavila Jezusu, ki ji je dal sijajen prstan, se ni nikoli izbrisalo in Katarininega srca. Vse do konca življenja je na prstu nosila ta (vsem drugim neviden) lep prstan.
Tako je bilo vse do posebnega videnja, ko jo je Jezus poklical, naj izide iz tega »zaprtega« sveta in se posveti apostolatu. Tako sv. Katarina zadnjih deset let svojega življenja preživi na potovanjih. Sv. Katarina je poleg skrbi za revne in bolne, katerim je s svojo molitvijo pogosto vračala želeno zdravje, postala prava mirovnica med mesti in državami. Bila je svetovalka vladarjev, papežev, kakor tudi preprostega ljudstva. V želji za edinost Cerkve je odšla celo v Avignon k papežu Gregorju XI., in ga s svojo duhovitostjo in odločnostjo prepričala, da se vrne iz Avignona v Rim.
Čeprav je bila nepismena – brez šole, je za seboj pustila veliko Knjigo božjega nauka oz. Dialog (ki prikazuje mistično pot do odrešenja) in kar 381 pisem. Svoje poslanice in modre misli je narekovala drugim, tistim, ki so jo obkrožali in spremljali kot svetnico že za časa njenega življenja.
A sv. Katarina je kljub vsemu temu ostala v duši mistikinja. Hrepeneč po tem, da bi se čim bolj zedinila s svojim nebeškim Ženinom, je leta 1375 v Pisi v kapeli sv. Kristine na čudežen način, kot sv. Frančišek Asiški, prejela stigme – znamenja Jezusovih ran na nogah, rokah in prsih, ki pa jih je skrivala do smrti. Njeno podobnost in poistovetenje z Jezusom Kristusom na nek način potrjuje tudi dejstvo, da je umrla ravno v »Jezusovih letih«, v starosti 33 let, 29. aprila 1380.

Molitev sv. Katarine Sienske
Sveti Duh, pridi v moje srce,
pritegni ga k sebi s svojo močjo, o moj Bog,
in daj mi ljubezen s sinovskim strahom.
Obvaruj me, o neizrekljiva Ljubezen, pred vsako zlo mislijo,
ogrej me, vžgi v meni svojo drago ljubezen
in vsaka bolečina se mi bo zdela lahka.
Oče, dobri Gospod, pomagaj mi pri vsem mojem delu.
Jezus, ti si Ljubezen. Amen.

Zavetnica
Sv. Katarina je zavetnica Italije in Rima ter sozavetnica Evrope. Je zavetnica umirajočih, proti glavobolu in kugi.

Upodobitve
Sv. Katarino upodabljajo v dominikanski tretjeredniški obleki – v dolgi beli obleki s temnim plaščem. Običajno je s srcem, lilijo, križem ali knjigo v roki, na glavi pa s trnjevo krono. Pogosto jo upodabljajo z obolelimi za kugo.

Gradiva:

CITATI sv. Katarine Sienske: Ogenj ljubezni (v SLOV.)

Sv. Katarina Sienska – življenje in duhovnost (v ang.) – 7:37 min: https://www.youtube.com/watch?v=93V_RiqPO70

Sv. Katarina Sienska (ob glasbi) – 1:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=W4BR-_LhOVg

FILM – Sv. Katarina Sienska (v it. – s hrv. podnapisi) – 1:51:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=_qtIsbR0Fdw

ZA OTROKE – Sv. Katarina Sienska (v ang.) – 23:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=iSVrh5FZ_a4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Ivana Beretta Molla: Prva sveta zdravnica
2024-04-28
Sv. Ivana Beretta Molla je prva zdravnica, ki je bila razglašena za sveto. Umrla je teden dni po porodu …

Iz življenja …
Sv. Ivana se je rodila v Magenti blizu Milana v globoko verni družini 4. oktobra 1922 na praznik sv. Frančiška Asiškega, zaradi česar je njeno krstno ime Ivana Frančiška. Bila je deseta od trinajstih otrok, od katerih jih je pet kmalu umrlo, trije pa so izbrali duhovni poklic: Enriko, Jožef in Virginija. Ivanin oče je želel, da bi vsi njegovi otroci končali študij. V njenem maturantskem letu ji je 29. aprila umrla mama, 10. septembra pa oče.
Vpisala se je na študij medicine: najprej v Milanu, potem pa v Paviji. V času študija je delala z revnimi in starimi ljudmi. Po končanem študiju v Paviji je postala zdravnica. Pozneje se je specializirala za pediatrijo in delala z materami, dojenčki in starejšimi ljudmi. Bila je aktivna vernica in navdušena nad smučanjem. Vselej je bila vedrega obraza. Njen vedno odprt nasmeh, poln miru in sladkosti, je bil odsev njenega globokega veselja in miru v duši.
Resno je razmišljala, da bi se posvetila misijonskemu delu kot laikinja v Braziliji, a je pozneje spoznala, da je njena življenjska pot sv. zakon.
Leta 1954 je srečala inženirja Petra Molla, s katerim se je naslednje leto poročila. Želela sta si veliko otrok. Ivana je rodila tri otroke (Pierluigija, Mariolino, Lauro) in nadaljevala zdravniško kariero. V družini so redno molili rožni venec in brali Sveto pismo.
Ko je bila pri štiridesetih leti noseča s četrtim otrokom, so ji zdravniki med nosečnostjo diagnosticirali cisto na jajčniku in ji predlagali splav, da bi jo lahko operirali. Prof. Vitali je rekel: »Če želimo ohraniti vaše življenje, moramo prekiniti nosečnost!« Ivana je odločno odgovorila: »Profesor, tega nikakor ne dopuščam. Če morate izbirati med mojim in otrokovim življenje, ne okrevajte, izberite otroka, vztrajam. Rešite ga.« Mož Peter je bil ves čas z njo, jo tolažil in podpiral.
Na veliko soboto, 21. aprila 1962 je v bolnišnici s carskim rezom rodila zdravo deklico Ivano Emanuelo, sama pa zaradi bolezni in porodnih zapletov čez teden dni umrla.
Ta zadnji otrok je šel po materinih stopinjah in je danes tudi zdravnica.
Sv. papež Janez Pavel II. jo je leta 2004 razglasil za svetnico. Sv. Ivana je prva zdravnica, ki je bila razglašena za sveto.

Zavetnica
Sv. Ivana je zavetnica nosečnic, zdravnikov, prezgodaj rojenih otrok; priprošnjica proti splavu in propagator kulture življenja – zgled matere, ki se žrtvuje, da reši še nerojenega otroka.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Rafael Arnaiz Baron: Sodobni svetnik, mistik
2024-04-27
Brat Rafael, oblat cistercijanskega reda, je živel v prejšnjem stoletju.
Za svetnika je bil razglašen leta 2009. Bil je eden izmed zavetnikov svetovnega dneva mladih v Madridu leta 2013.

Iz življenja …
Rodil se je 9. aprila 1911 v Burgosu na severu Španije kot prvi od štirih otrok. Kot postaven in inteligenten mladenič, poln življenja, se je odločil za samostansko življenje. Vse do smrti se je boril z diabetesom, ki ga je močno oslabil. Umrl je star 27 let.
Njegova posebnost je bila med drugim smisel za humor, ki ga je premogel tudi v najtežjih trenutkih svoje bolezni.
Brat Rafael je bil iz zelo premožne družine. Ko je študiral arhitekturo v Madridu, se je odločil, da vstopi v samostan sv. Izidorja de Duenasa. Žal je po štirih mesecih noviciata zbolel za diabetesom, zaradi katerega se je moral vrniti k svoji družini. Štirikrat se je vrnil v samostan, katerega je moral vselej zapustiti zaradi svoje bolezni. 26. aprila 1938 so ga našli mrtvega v družinski hiši.
Za seboj je pustil veliko duhovnih spisov in dnevnikov. Iz njih izžarevajo preprosta, a zelo globoka duhovnost, neizmerno globoko doživetje Boga, Božje veličine in dobrote ter usmiljenja, njegovega gospostva nad zgodovino. Gojil je veliko pobožnost do evharistije in Matere Božje.
Kljub temu, da je izhajal iz bogate družine, si je izbral redovniško življenje, kateremu je ostal zvest vse do zadnjega trenutka svojega življenja. V tem je lahko sv. Rafael vzornik današnje mladine, ki nerada sprejema končne odločitve.
Sveti Rafael Arnaiz, prosi za nas!

Gradiva:

Življenje sv. Rafaela Arnaiza Barona (ob GLASBI in njegovih FOTOGRAFIJAH): https://www.youtube.com/watch?v=xOpxwYh7Y4U

Rafael Arnaiz Baron (v ang.) – 1:03 min: https://www.youtube.com/watch?v=qD9OE5MX2vo

Sv. Rafael Arnaiz (v katolon.) – 26:58: https://www.youtube.com/watch?v=Sr7SjdvA3X4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Sveta Marija, Mati dobrega sveta, prosi za nas!
2024-04-26
26. aprila je praznik Device Marije, Matere dobrega sveta, ko smo na poseben način poklicani, da molimo k Mariji za njeno varstvo in nasvet v vseh življenjskih situacijah, še posebej pa v resnih življenjskih stiskah.
»Prepustimo se njenemu vodstvu«, piše sv. Maksimilijan Kolbe.

Nastanek praznika …
Nastanek praznika je povezan s 25. aprilom leta 1467, ko je bila ena izmed slik Matere Božje čudežno prenesena v mesto Genazzano nedaleč od Rima, in sicer iz Skadra v Albaniji, od koder so kristjani bežali pred nasilnimi muslimani. V mestu Genazzano se je okrog te slike bizantinskega sloga hitro razširilo češčenje in nastalo svetišče Matere dobrega sveta.
Na tej sliki drži Marija v roki Jezuščka, ki se z desnico ovija okoli njenega vratu. Njena obleka je zelena, Jezusova pa rdeča. Vrhnja plašča obeh sta sinje barve, iz obeh obrazov pa se razliva nežna in ganljiva žalost.
Pozneje se je češčenje Matere dobrega sveta razširilo tudi drugje. Praznik Device Marije, Matere dobrega sveta je dovolil papež Pij VI. Ker pa 25. aprila katoliška Cerkev praznuje sv. Marka, je Marijin praznik prenesel na en dan pozneje, to je na 26. april.
Po pisanju drugih in po njihovemu pričevanju lahko vsak romar še danes vidi, da čudežna podoba Matere dobre sveta ne visi na steni, ampak ob njej lebdi v zraku, ne da bi bila s čimerkoli pritrjena.
Leta 1903 je papež dodal v litanijah Matere Božje nov vzklik: »Mati dobrega sveta, prosi za nas.«
Danes v mnogih svetiščih po svetu častijo Marijo, kot Mati dobrega sveta.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je Mariji, Materi dobrega sveta posvečenih pet cerkva, od katerih je ena župnijska, in sicer v župniji Podgrad, ki leži na teritoriju novomeške škofije.

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Podgrad (NM škofija) – župnijska
Podgrad

2.
Kostanjevica na Krki (NM škofija) – podružnična
Slinovice

3.
Stara cerkev (NM škofija) – kapela
Slovenska vas

4.
Šentvid pri Grobelnem (CE škofija) – podružnična
Završe pri Grobelnem

5.
Turjak (LJ nadškofija) – podružnična
Turjak (++)

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Marko: Pisec evangelija
2024-04-25
Sv. Marko je duhovni sin apostola Petra.

Iz življenja …
Evangelist sv. Marko je večkrat omenjen v Apostolskih delih. Omenjen je kot sin Marije, vdove, ki je imela v Jeruzalemu hišo, v kateri so se pogosto srečevali apostoli; in v kateri se je skril Peter po preganjanju in zaporu.
Sveto pismo poroča, da je Marko spremljal svojega bratranca sv. Barnaba in sv. Pavla na njunem prvem misijonskem potovanju, in sicer v Antiohijo, Ciper in Malo Azijo. A pozneje, ko so se sprli, je Marko z Barnabom odpotoval na Ciper.
Marko je v Rimu postal učenec in spremljevalec sv. Petra, kateremu je sledil. Poslušal je njegovo oznanjanje Jezusa Kristusa in po tem pridiganju napisal evangelij. Skoraj gotovo ga je krstil Peter. Stari cerkveni pisatelji ne sporočajo kar tako, da je bil Marko Petrov duhovni sin. Bil je neke vrste njegov tajnik.
Krščanska tradicija je vsakemu evangelistu dodelila njegov simbol. Simbol Markovega evangelija je (krilati) lev, saj je Marko v evangeliju želel dokazati, da je Jezus Kristus res Božji sin, in zaradi česar je natančno popisal Jezusove čudeže.
Izročilo pravi, da je v Aleksandriji ustanovil Cerkev in tam po približno desetletju delovanja pretrpel mučeniško smrt. Leta 815 so relikvije sv. Marka prinesli v Benetke, katerih zavetnik in simbol je postal. Benetke so se na vrhuncu svoje moči imenovale Republika sv. Marka.

Upodobitve
Umetniki sv. Marka najpogosteje upodabljajo z odprto knjigo in peresom v roki. Pogosto je ob njegovi strani (krilati) lev.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Marku posvečenih 13 cerkva. Tri so župnijske, in sicer v župnijah Sv. Marko niže Ptuja, Koper – Sv. Marko in v župniji Cerklje ob Krki. Ostalih deset cerkva pa je podružničnih, kot je razvidno iz spodnje tabele.

PODRUŽNIČNE cerkve posvečene sv. Marku:

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Breznica (LJ nadškofija)
Vrba

2.
Črnomelj (NM škofija)
Butoraj (++)

3.
Predloka (KP škofija)
Hrastovlje (++) – kapela

4.
Sinji vrh (NM škofija)
Daljnje Njive

5.
Sodražica (LJ nadškofija)
Zapotok

6.
Sorica (LJ nadškofija)
Spodnje Danje

7.
Suhor (NM škofija)
Bušinja vas (++)

8.
Sv. Križ – Gabrovka (NM škofija)
Tihaboj (++)

9.
Tolmin (KP škofija)
Žabče

10.
Trbovlje – Sv. Martin (CE škofija)
Ostenek

Gradiva:

Sv. Marko (v ang.) – 2:46 min: https://www.youtube.com/watch?v=2Hek-xU96So

Sv. Marko Evangelist (v hr.) – 2:27 min: https://www.youtube.com/watch?v=hFHwcTCk0X4

Markov Evangelij (v ang.): https://www.youtube.com/watch?v=sqMX1caGRhk&list=PLcJVIuhI8isJMzXK9iJ_UhJrcRu7lgtiN

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Marija Klopajeva: Mati apostola pod križem
2024-04-24
Sv. Marija Klopajeva je očividka Jezusove smrti in ena izmed prvih prič njegovega vstajenja.

Iz življenja …
Vztrajala je ob umirajočem Jezusu in njegovi trpeči materi Mariji pod križem na Kalvariji. Sv. Janez piše: »Poleg Jezusovega križa pa so stale njegova mati in sestra njegove matere, Marija Klopajeva in Marija Magdalena.« (Jn 19,25) Marija Klopajeva je ostala ne na Kalvariji tudi po Jezusovi smrti, se udeležila njegovega pokopa in na velikonočno jutro skupaj z drugimi ženami odšla h grobu, da bi dopolnila maziljenje Jezusovega telesa.
Po evangelijih sodeč je bila mati apostola Jakoba mlajšega in Jožefa Pravičnega. Svojima gorečima sinovoma za Jezusa Kristusa je svetila z dobrim zgledom in tudi s svojo tiho in nesebično službo Jezusu.
Po starem izročilu je bil mož Klopajeve brat sv. Jožefa.
Češčenje sv. Marije Klopajeve in drugih žena »prinašalk posodic za maziljenje« se je razvilo v srednjem veku.

Zavetnica
Sv. Marija Klopajeva je priprošnjica dobre verske vzgoje, saj jo uvrščamo med najpopolnejše svetopisemske žene in matere.

Gradiva:

Sv. Marija Klopajeva (v hr.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=Blozk3QV6ZQ

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Jurij: Zavetnik proti kugi
2024-04-23
Koliko velikih in slavnih ljudi skozi zgodovino je nosilo to ime! Koliko držav in pokrajin, mest in skupin ter združenj – od Azije in Afrike do Portugalske, od Slovenije do Anglije in Škotske – si je zaželelo, da bi bil njihov zavetnik ravno mučenec sv. Jurij! In vse to kljub temu, da o njem ni znano skoraj nič zgodovinsko zanesljivega …

Kaj je »skrivnost« njegove priljubljenosti in popularnosti?
Sv. Jurij se je najverjetneje rodil v 3. stoletju v Kapadokiji, to je v današnji Turčiji, umrl pa je mučeniške smrti, spet najverjetneje leta 303 za časa Dioklecijanovega preganjanja v Palestini.
Njegov oče je bil plemič Geroncij iz Perzije, mati pa pobožna Kapadočanka Polikronija. Jurij je od staršev prejel dobro krščansko vzgojo. Po očetovi smrti se je z materjo preselil v Sveto deželo, po materini smrti pa je stopil v vojaško službo. Ko je cesar prepovedal krščanstvo, je razdal veliko podedovano premoženje revnim, sam pa je šel naznanit cesarju, da je kristjan. Po vrsti različnih mučenj, skozi katere je čudežno izšel nepoškodovan, je mučeniško končal z odsekano glavo. Včasih so morali o Juriju vedeti še veliko več kot le to, kajti že v 4. stoletju so njemu posvečene cerkve v Siriji, Egiptu, na Cipru …
Pravi »zagon« svetnikove popularnosti pa je prišel s križarskimi vojnami, ko je Jurij postal prototip idealnega krščanskega viteza. Tedaj pride do »prebujenja« in »izpopolnjevanja« več že obstoječih legend o njem, med katerimi je najbolj znana, kako je sv. Jurij rešil kraljevo hčer pred zmajem, ki je ustrahoval deželo. Strašnega zmaja je napadel s sulico, ga ranil in obljubil ljudstvu, da ga bo ubil, če se bodo dali vsi krstiti. Ko je ubil zmaja, se je dalo krstiti petnajst tisoč ljudi, kot poroča Zlata legenda. Ta zmaj, kot personifikacija vsega zla in s tem samega satana, je postal neizogiben spremljevalec svetnika na številnih umetniških slikah in kipih.

Upodobitve
Sv. Jurija umetniki najpogosteje upodabljajo na belem konju s sulico, ščitom, zastavo, mečem … v roki in z zmajem pod nogami. Sam sv. Jurij je običajno upodobljen kot mlad, brez brade, močan, z dolgimi valovitimi lasmi … Lep, pogumen, srčen, nepremagljiv.

Zavetnik
Je eden od štirinajstih priprošnjikov v stiski – zavetnik brez tekmeca! Je zavetnik raznih viteških redov; tabornikov, kmetov, kovačev, … konj in živine, popotnikov, bolničarjev, vojakov, jezdecev; priprošnjik proti vojnim nevarnostim, proti skušnjavam, za vreme, proti kugi, sifilisu, gobavosti, raznim kožnim boleznim …

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je sv. Juriju posvečenih 77 cerkva (38 župnijskih, 39 podružničnih) in 3 kapele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Juriju:

Št.
ŽUPNIJA

1.
Čatež ob Savi (NM škofija)

2.
Deskle (KP škofija)

3.
Dobrnič (NM škofija)

4.
Dutovlje (KP škofija)

5.
Gorje (LJ nadškofija)

6.
Gotovlje (CE škofija)

7.
Gradno (KP škofija)

8.
Hoče (MB nadškofija)

9.
Ihan (LJ nadškofija)

10.
Izlake (LJ nadškofija)

11.
Kal nad Kanalom (KP škofija)

12.
Komen (KP škofija)

13.
Kožbana (KP škofija)

14.
Ljubljana – Stožice (LJ škofija)

15.
Miren (KP škofija)

16.
Motnik (LJ nadškofija)

17.
Mozirje (CE škofija)

18.
Nevlje (LJ nadškofija)

19.
Piran (KP škofija)

20.
Pomjan (KP škofija)

21.
Ptuj – Sv. Jurij (MB nadškofija)

22.
Remšnik (MB nadškofija)

23.
Slovenske konjice (MB nadškofija)

24.
Stara Loka (LJ nadškofija)

25.
Stari trg pri Ložu (LJ nadškofija)

26.
Sv. Jurij /v Prekmurju (MS škofija)

27.
Sv. Jurij ob Pesnici (MB nadškofija)

28.
Sv. Jurij ob Ščavnici (MS škofija)

29.
Sv. Jurij ob Taboru (CE škofija)

30.
Sv. Jurij v Slovenskih goricah (MB nadškofija)

31.
Šebrelje (KP škofija)

32.
Šenčur (LJ nadškofija)

33.
Šentjur pri Celju (CE škofija)

34.
Šentjurij – Podkum (LJ nadškofija)

35.
Št. Jurij pri Grosupljem (LJ nadškofija)

36.
Šturje (KP škofija)

37.
Vatovlje (KP škofija)

38.
Zdole (CE škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Juriju:

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Brezovica (KP škofija)
Pri Taboru

2.
Bučka (NM škofija)
Močvirje

3.
Cerknica (LJ nadškofija)
Brezje

4.
Črnomelj (NM škofija)
Rožanec (++)

5.
Dobrova (LJ nadškofija)
Hruševo

6.
Dol pri Hrastniku (CE škofija)
Gore (++)

7.
Hinje (NM škofija)
Sela

8.
Hrenovice (KP škofija)
Šmihel (++)

9.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Ilirska Bistrica

10.
Krka (NM škofija)
Mali Korinj

11.
Litija (LJ nadškofija)
Podšentjur

12.
Ljubljana – Stožice (LJ nadškofija)
Stožice (++)

13.
Loka pri Zidanem mostu (CE škofija)
Polje (++)

14.
Mirna peč (NM škofija)
Šentjurij

15.
Otalež (KP škofija)
Lazec

16.
Podmelec (KP škofija)
Kneža

17.
Polhov Gradec (LJ nadškofija)
Praproče

18.
Poljane nad Škofjo Loko (LJ nadškofija)
Volča

19.
Polšnik (LJ nadškofija)
Glinjek

20.
Predloka (KP škofija)
Rožar

21.
Rogatec (CE škofija)
Sv. Jurij (++)

22.
Senožeče (KP škofija)
Potoče

23.
Slavina (KP škofija)
Žeje

24.
Sv. Križ – Gabrovka (NM škofija)
Gabrska gora

25.
Sv. Vid nad Cerknico (LJ nadškofija)
Cajnarje gora (++)

26.
Šentjernej (NM škofija)
Orehovica (++)

27.
Škocjan pri Novem mestu (NM škofija)
Grmovlje

28.
Šmartno pod Šmarno goro (LJ nadškofija)
Tacen

29.
Šmartno pri Slovenj gradcu (MB nadškofija)
Legen

30.
Št. Peter – Otočec (NM škofija)
Grčevje

31.
Trebnje (NM škofija)
Lukovek

32.
Trnje (KP škofija)
Jurišče

33.
Tržič – Bistrica (LJ nadškofija)
Bistrica

34.
Tržišče (NM škofija)
Šenčurski hrib /delno porušena

35.
Veliki Gaber (LJ nadškofija)
Šentjurje

36.
Višnja gora (LJ nadškofija)
Sela

37.
Vrhnika (LJ nadškofija)
Velika Ligojna (++)

38.
Zabukovje (CE škofija)
Trnovec

39.
Žužemberk (NM škofija)
Dvor (++) / porušena, v privatni lastni

KAPELE posvečene sv. Juriju:

1.
Ljubljana – Sv. Jakob (LJ nadškofija)
Ljubljanski grad

2.
Sv. Peter pod Svetimi gorami (CE škofija)
Svete gore

3.
Velike Poljane (LJ nadškofija)
Ortneški grad /uničeno – stojijo le zidovi

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Leonida: Oče slavnega Origena
2024-04-22
Sv. Leonida je živel v Aleksandriji. Bil je oče sedmih otrok, od katerih je bil najstarejši slavni Origen, ki je bil cerkveni pisatelj v 3. stoletju.

Sv. Leonida je zaradi svoje pripadnosti krščanski veri pretrpel mučeniško smrt za časa vladavine cesarja Septimija Severa (193-211).
Nekaj podatkov iz njegovega življenja nam je zapustil cerkveni zgodovinar Evzebij Cezarejski (265-339). Predvsem poudarja, da je svoje otroke poskušal krščansko vzgojiti. Še zlasti jih je poučeval v Svetem pismu.
Ko so očeta zaprli v ječo, je mladi Origen s pismom očeta hrabril, naj bo stanoviten v veri. Oče se je namreč zavedal, da mu bo premoženje zaplenjeno, in da bo s tem njegova sedemčlanska družina pahnjena v bedo.
Sv. Leonida je bil zaradi krščanske vere na koncu obglavljen.

Gradiva:

Sv. Leonida (v it.) – 2:19 min: https://www.youtube.com/watch?v=_-XXok88Pb8

Sveti Konrad iz Parzhama: Drobna dejanja velikega svetnika
2024-04-21
Papež Frančišek poudarja: vsak je lahko svetnik. Za to se ne potrebuje velikih dejanj in čudežev. Najboljši primer tega, kako lahko drobna dejanja naredijo velikega svetnika, je Konrad iz Parzhama.

Iz življenja …
Sv. Konrad se je rodil v bavarski vasi Parzham v Nemčiji leta 1818 v družini Birndorfer kot enajsti otrok od dvanajstih. Poimenovali so ga Janez Evangelist.
V mladosti se je ukvarjal s kmetijskimi stvarmi, nato pa 21-leten vstopil v kapucinski red, kjer je dobil ime Konrad. V slovitem bavarskem svetišču Matere Božje v Altötingu v Nemčiji je 42 let deloval kot samostanski vratar. Bil je prijazen do vseh. Pomagal je tako redovnim bratom kot romarjem. Odlikoval se je po globoki molitvi in češčenju evharistije.
Tu v Altöttingu je umrl 21. aprila 1894, star 76 let.
Njegova misel: »Nič mi ni pretežko, kajti vedno sem zedinjen z Bogom, ki ga nadvse ljubim.«

Zavetnik
Sv. Konrad je zavetnik vratarjev, priprošnjik v stiskah.

Upodobitve
Umetniki ga pogosto upodabljajo, kako kot mladenič orje na njivi ali pa kot kapucinskega brata.

Gradiva:

Brat Konrad iz Parzhama (v nem.) – 12: 55 min: https://www.youtube.com/watch?v=tq15Gx77N0c

Brat Konrad od blizu – Izlet v Parzham (v nem.) – 2:46 min: https://www.youtube.com/watch?v=LCx0zn0hy8s

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Teotim: "Božji mož Rimljanov"
2024-04-20
Škof sv. Teotim je pokristjanjeval Hune …

Iz življenja …
Sv. Teotim (grško ime, ki pomeni častilec Boga) je bil Grk iz rimske države.
Škof je postal leta 392 v mestu Tomi ob Črnem morju (danes je to Constanza v Romuniji). Ob preseljevanju azijskih narodov si je prizadeval evangelizirati Hune (Skite), in zaradi česar so ga ti imenovali božji mož oz. »bog Rimljanov«.
Sv. Hieronim v svoji knjigi O slavnih možeh iz leta 392 omenja, da je Teotim napisal že več spisov in da jih verjetno veliko še bo, žal pa se do danes nobeden izmed njih ni ohranil.
Sv. Teotim je v boju za carigrajski patriarhat odločno stal ob strani svojemu prijatelju sv. Janezu Krizostomu. Leta 403 je na sinodi v Carigradu odkrito nasprotoval škofu Epifanu iz Cipra, ki je nasprotoval Origenu.
Umrl je leta 403.

Sveti Leon IX.: "Dobri Bruno"
2024-04-19
Sv. papež Leonu IX. so zaradi njegove dobrodušnosti rekli “dobri Bruno”.

Iz življenja …

Sv. Leon IX. se je rodil leta 1002 v grofiji Egishein in Dagslurf v Alzaciji v Franciji. Njegovo krstno ime je bilo Bruno.
Šolal se je v Toulu (Loren). Bil je dobrodušen, zato so ga klicali »dobri Bruno«.
Kot mladega duhovnika ga je na cesarski dvor vzel cesar Konrad II.
S štiriindvajsetimi leti je postal škof v Toulu, kjer je ostal dvaindvajset let. Tu je neutrudno delal na obnovi cerkve, zlasti življenju duhovnikov.
Ko je leta 1048 umrl papež Damaz II., je cesar Henrik škofa Bruna postavil za papeža. Ta je papeštvo sprejel šele, ko so ga izvolili rimski narod in kler. Ime Leon IX. si je izbral, ker si je vzel za zgled sv. papeža Leona Velikega. Kot papež si je prizadeval vzpostaviti cerkveno disciplino, zato je odstranil tiste, ki so dosegli visoke cerkvene službe s simonijo, to je s kupovanjem cerkvenih položajev. V kardinalski zbor je imenoval najsposobnejše in Cerkvi vdane može iz vse Evrope.
Proti koncu svojega življenja se je zapletel v vojno z Normani. Ti so vdrli v papeško državo in zajeli papeža, a so ga izpustili.
V času njegovega pontifikata je leta 1054 prišlo do velikega cerkvenega razkola med vzhodno in zahodno krščansko Cerkvijo. Papež je umrl hudo bolan 19. aprila 1054 v Rimu. Po njegovi smrti, 16. julija je kardinal Humbert izobčil carigrajskega patriarha Mihaela Cerulorija.

Zavetnik
Papež sv. Leon IX. je zavetnik organistov in glasbenikov.

Upodabljanje
Umetniki ga upodabljajo kot papeža z modelom cerkve v rokah ali s knjigo, včasih tudi skupaj z gobavci.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Apolonij: Izdal ga je suženj
2024-04-18
Sv. Apolonij je bil obsojen zaradi svoje stanovitnosti v veri.

Iz življenja …

Sv. Apolonij je živel v drugem stoletju. Bil je ugleden in vpliven Rimljan, ki je pred senatom zagovarjal krščansko vero in bil zaradi stanovitosti v svoji veri tudi obsojen na smrt z obglavljenjem.
Za krščansko vero se je odločil ob poslušanju sv. Justina in ob branju njegovih spisov v obrambo vere. Evzebij piše, da je Apolonij mučeništvo pretrpel v Rimu za časa cesarja Komoda (180–192). Zaradi svoje filozofske izobrazbe in modrosti je med kristjani užival velik ugled in spoštovanje. Da je kristjan, ga je oblastem naznanil suženj.
O njem ni ohranjenih več podatkov. Res je velika škoda, da ni zapisano, kako je zagovarjal krščansko vero pred ugledno rimsko ustanovo. A Apolonij ni ostal osamljena priča, ki je prelila kri za svojo vero, saj se je uresničeval Tertulijanov rek, da je kri mučencev seme novih kristjanov.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Inocenc Tortonski: Spreobrnil mnogo ljudi
2024-04-17
Sv. Inocenc je v temnici preživel 22 let …

Iz življenja …
Rojstna hiša tega svetnika je bila navaden kraj molitve in zatočišče pred preganjanjem kristjanov, med drugim tudi zaradi visokega statusa njegovih staršev Kvincija in Inocencije. A na koncu sta izgubila življenje v zadnjem strašnem preganjanju kristjanov, ki ga je sprožil cesar Dioklecijan.
Inocenc je v temnici preživel 22 let, medtem ko so mu zaplenili podedovano dediščino staršev. Tamkajšnja cerkev v mestu Tortona v Padski nižini je bila pretresena do samih temeljev kot še nikoli dotlej.
Po letu 313, ko se je s cesarjem Konstantinom končalo preganjanje kristjanov, so kristjani spet dvignili glavo in dobili svojega škofa.
Inocenc je medtem odpotoval v Rim, da bi od cesarja dobil povrnjeno očetovo dediščino, ki je bila v času njegovega izgnanstva zaplenjena. Pri tem si je pridobil podporo papeža sv. Silvestra, ki ga je posvetil za diakona in pridržal pri sebi za nekaj časa ter uvajal v cerkveno delo, potem pa ga je poslal kot škofa v njegovo mesto Tortona. S tem je prišla nova pomlad za tamkajšnjo krajevno Cerkev. Sv. Inocenc je kristjane utrjeval v veri in pridobival pogane za Kristusa. Svoje podedovano premoženje je podaril škofiji in v Tortonu začel postavljati cerkve.
Umrl 17. aprila 353, po dobrih dvajsetih letih vodenja krajevne cerkve v sluhu svetosti.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Bernardka Lurška: 18-krat prikazala Marija
2024-04-16
Sv. Bernardka Lurška je zaradi zasliševanj s strani cerkvenih oblasti mnogo trpela …

Iz življenja …
Bernardka se je rodila leta 1844 v Lurdu kot najstarejša izmed šestih otrok v revni družini Soubirous.
Pri štirinajstih letih se ji je med 11. februarjem in 16. julijem 1858 osemnajstkrat prikazala Mati Božja Marija.
Bilo je v votlini Massabiell blizu Lurda.
Danes je Lurd eno največjih Marijinih svetišč na svetu.
Ko so ljudje zvedeli za Marijina prikazovanja, so se začeli zbirati okoli votline.
To je zdramilo tudi oblasti in začeli so zasliševati Bernardko, da bi jo ujeli na laži.
Bernardka je mnogo trpela zaradi sumničenja, zasliševanj in prezira s strani cerkvene oblasti.
A stala je trdno za tem, kar je slišala in videla, in se ni pustila zmesti.

Gospa je rekla Bernardki, naj moli za grešnike. Povedala ji je, da je Brezmadežno spočetje.
Med drugim ji je naročila naj gre k votlini, kjer je zdravilna voda, katero naj pije in s katero naj se umije.

Kasneje je Bernardka stopila v samostan v Neversu, kjer je leta 1879 umrla.
Njeno nestrohnjeno telo počiva v samostanski cerkvi.

Gradiva:

Sv. Bernardka (v ang.) – 3:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=ixhf8qTv8pw

Sv. Bernardka Lurška (v hr.) – 2:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=uRv0V-oOdVU

Odlomki iz FILMA o Sv. Bernardki Lurški (v ang.) – 2:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=1Pzo9cHVxr8

O čudežih v Lurdu (v ang.) – 56:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=d5FhwCbNrZE

Odlomek iz FILMA Čudež iz Lurda (v nem.) – 1:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=3RzbRR38zvI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Nidgar iz Augsburga: Priljubljen škof med ljudmi
2024-04-15
Po vsej verjetnosti je bil sv. Nidgar opat benediktinskega samostana Ottobeuren v Allgäu, preden je bil leta 816 imenovan za trinajstega augsburškega škofa; a njegovo ime ni prikazano v samostanski kroniki. Položil je temeljni kamen za gradnjo Magnus-cerkve v Füssenu in leta 829 sodeloval na sinodi v Mainzu.
Sv. škof Nidgar je bil v svoji škofiji izjemno priljubljen in spoštovan in je že v času svojega življenja užival sloves svetnika.
Umrl je 15. aprila leta 831 v Augsburgu.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot meniha z dodano mitro.

Foto:
wikipedia.org
https://bistum-augsburg.de/Heilige-des-Tages/Heilige/NIDGAR-VON-AUGSBURG

Sveta Lidvina: Zavetnica drsalcev
2024-04-14
Sv. Lidvina je vzor bolnim in trpečim. A kako to, da je zavetnica drsalcev?

Iz življenja …
Sv. Lidvina se je rodila se je rodila na cvetno nedeljo 18. marca 1380 v ribiškem mestecu Schiedam pri Rotterdamu na Nizozemskem v preprosti družini kot edina deklica od devetih otrok.
Imela je veliko snubcev, a sama ni mislila na možitev. Boga je celo prosila, naj ji vzame lepoto, tako da se ne bi noben snubec zmenil več zanjo.
Pri petnajstih letih je zbolela. Ko se je nekega zimskega dne drsala na ledu, je zaradi prijateljice padla nerodno in si zlomila rebro. Iz dneva v dan se ji je stanje slabšalo.
Priklenjena je bila na bolniško posteljo. Vlekla se je lahko le s pomočjo bergel.
Kot bolnica se je sprva počutila zelo osamljeno, potem pa je veliko premišljevala o Kristusovem trpljenju in postala celo drugim vodnica v duhovnem in vsakdanjem življenju.
Trpela je osemintrideset let.
Med zamaknjenji so jo tolažili angel varuh, Božja mati Marija in Jezus. Pogosto je videla rožnato vejico, vso v popkih.
Angel ji je povedal, da bo umrla, ko se bodo razcveteli vsi popki. To je bilo 14. aprila 1433.

Zavetnica
Sv. Lidvina je zavetnica bolnikov, drsalcev, rolkarjev, skejterjev, bolniškega osebja in domov za ostarele.

Upodobitve
Umetniki sv. Lidvino najpogosteje upodabljajo kot devico s cvetjem in razpelom v roki.

Gradiva:

Sv. Lidvina (v hr.) – 2:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=lDeMsFBIDOM

Sv. Lidvina in angel varuh (v ang.) – 8:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=XdEft9Fplwo

Foto: Pixabay
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Martin I.: Papež, znan po svoji dobroti
2024-04-13
Papež sv. Martin je znan po svoji dobroti, podobno kot njegov soimenjak sv. Martin iz Toursa.
Umrl je mučeniške smrti, razočaran, ker mu prijatelji niso stali ob strani.

Iz življenja …
Martin se je rodil okoli leta 600 v Umbriji v Italiji v plemiški družini. Bil je zelo izobražen. Ker so ga leta 649 izvolili za papeža brez potrditve cesarja Konstantina II., je to cesarja močno razjezilo.
Papež Martin je znan po svoji dobrodelnosti in skrbi za uboge.
Ker je bil zelo dejaven, je takoj po svoji izvolitvi sklical Lateranski koncil, na katerem so obsodili monoteletski nauk, ki je sicer učil, da v Kristusu obstajata dve naravi (Božja in človeška), vendar le ena volja. Ker je ta zavrnjen nauk podpiral tudi sam cesar Heraklij, je ta dal papeža prijeti in pripeljati v Carigrad, kjer so ga mučili in obsodili zaradi veleizdaje, češ da se je polastil rimske škofije, sprejel krivoverske nauke in sodeloval z muslimani. Bolnega so ga izgnali na polotok Krim, kjer je čez dve leti umrl, to je 16. septembra 655.

Ohranjenih je 17 njegovih pisem, v katerih je razbrati žalost nad nezvestimi prijatelji.

Upodobitve
Sv. Martina umetniki upodabljajo kot papež s tiaro in včasih tudi z denarjem.

Gradiva:

Papež Martin I. (v ang.) – 2:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=wK7b6c-z03k

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Jožef Moscati: Zdravnik ubogih
2024-04-12
Sv. Jožef Moscati je bil odličen zdravnik. Svojo zdravniško službo je jemal kot kakšno duhovniško poslanstvo.

Iz življenja …
Jožef Moscati se je rodil leta 1880 v Beneventu v Italiji v globoko verni družini kot sedmi od devetih otrok. Oče je bil pravnik in sodnik. Družina Moscati je bil močno povezana še z dvema svetniškima osebama: bl. Bartolom Longo (rojen 1841), ki je Giuseppeja obhajal, in s sv. Katarino Volpicelli (rojena 1839).
Jožef si je edini v družini izbral študij medicine. Leta 1903 je diplomiral in kmalu dobil službo zdravnika v neapeljski bolnišnici Gli Incurabili. Svoje delo je opravljal kot poklic in poslanstvo. Bil je tudi profesor na Medicinski fakulteti. Odpovedal se je zakonskemu življenju, da se je lahko v polnosti posvetil bolnikom in ubogim. Kmalu je zaslovel kot odličen zdravnik. Med prvo svetovno vojno je oskrbel več kot 2.500 poškodovancev.

Bil je izjemen zdravnik ter znanstvenik na eni strani, na drugi pa izjemno človeški, predan svoji poklicanosti. Evharistija je bila središče njegovega življenja. Vsako jutro je bil pri sv. maši. V bolnikih je videl Kristusa. Svojih zdravstvenih nasvetov ni omejeval zgolj na telo, ampak je skrbel tudi za dušo. Na recepte je pogosto predpisal tudi zakramente, zlasti spoved in evharistijo. Svoje študente je učil, naj ne predpisujejo le zdravil, ampak naj imajo dobre odnose z bolniki. Človeka ne zdravita kemija in besede, zdravita ga Ljubezen in dobrota. In te je bil sv. Jožef Moscati poln. Biti zdravnik je zanj pomenilo biti dober zdravnik in človek, biti človeški.
Njegova dobrota se ni ustavila pri bolnikih v bolnišnici. Ko je tam končal, je delo nadaljeval doma. Tu je bolnikom k receptu pristavil še kakšen bankovec, da so lahko svoja zdravila tudi kupili. V služenju ubogim mu je pomagala njegova sestra Nina. V svoji ambulanti je imel klobuk z napisom:
»Kdor ima, naj da, kdor nima, naj vzame«, v smislu: »Zastonj ste prejeli, zastonj dajajte.« (Mt 10,8)

Sv. Jožef Moscati je umrl 12. aprila 1927, star 46 let.
Za blaženega ga je razglasil papež Pavel VI. leta 1975, za svetnika pa sv. papež Janez Pavel II. leta 1987.

Gradiva:

Odlomki iz filma: https://www.youtube.com/watch?v=30TmB6Ahm5Y

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Gema Galgani: Mistikinja, zavetnica študentov
2024-04-11
Sv. Gema je umrla stara le 25 let. Njeno življenje je bilo polno mističnih trenutkov. Imela je Kristusove rane.
Postala je prva kanonizirana Italijanka 20. stoletja.

Iz življenja …
Rodila se je 12. marca 1878 v Camiglianu v Italiji kot najstarejša od osmih otrok obubožanega lekarnarja in zelo pobožne matere, ki pa je umrla, ko je bilo Gemi osem let.
Pod materinim vodstvom je Gema že zgodaj začutila željo po nebesih in Jezusa prosila, da bi občutila njegovo trpljenje. Obiskovala je šolo sester svete Cite v Luci, njena učiteljica pa je bila sedaj že blažena Helena Guerra (+1914), ustanoviteljica oblatinj Svetega Duha oz. sester sv. Cite. Ta je zlasti s svojim živim odnosom do Svetega Duha zelo blagodejno vplivala na Gemo.
Gema je na sebi nosila Kristusove rane na rokah, nogah in na prsih, ki so se pojavile vsak četrtek; potila je krvavi pot, čutila bolečine bičanja in trnjeve krone. Vse je velikodušno sprejemala kot žrtev za človeške grehe. Vidne krvaveče rane so prenehale, ko ji je škof spovednik naročil, naj jih več ne sprejema. Veliko je tudi trpela zaradi dolgih in hudih bolezni. Ko so že mislili, da bo umrla, je na priprošnjo sv. Marjete Alacoque čudežno ozdravela.
Sv. Gema, ki je goreče ljubila križanega Jezusa, je za seboj pustila veliko besedila, ki kaže faze njenih mističnih doživetij.
Umrla je 11. aprila 1903 v Luci.

Upodobitve
Umetniki sv. Gemo upodabljajo kot mlado dekle v drži molitve in s Kristusovimi ranami.

Gradiva:

Sv. Gema Galgani (v hr.) – 2:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=Latclt3qRsM

Sv. Gema Galgani – odlomki iz FILMA – (v ang.) – 1:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=HyAma46Ajhs

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Mihael Svetniški: Zamaknjen, iskan spovednik
2024-04-10
Spovednica sv. Mihaela Svetniškega je bila stalno oblegana.

Iz življenja …
Sv. Mihael Svetniški se je rodil leta 1591 v Vichu blizu Barcelone, natančneje v Kataloniji. Starša sta mu kmalu umrla, tako da je pri enajstih letih bil že sirota.

Zelo mlad komaj dvanajstleten je stopil v red trinitarcev v Barceloni, pri sedemnajstih pa je prestopil k bolj strogim bosonogim trinitarcem v Pamploni, ki so še posebej poudarjali spokornost in duhovne vaje.
Navdušeno je zaživel svoj redovniški poklic, Gospod pa ga je obdaril s številnimi mističnimi darovi. Imel je dar zamaknjenja, zaradi katerega so mu pravili tudi Zamaknjenec.
Po končanem študiju v Sevili in v Salamanki je bil posvečen v duhovnika. Goreče se je predal apostolatu in mnogi so ga poiskali, ko so potrebovali nasvetov v življenjskih težavah in se mu dali voditi. Med njimi tudi španski kralj Filip III. Z njim se je posvetoval v mnogih duhovnih zadevah. Bi je človek molitve, moder svetovalec in zelo iskan spovednik. Zato je bila njegova spovednica vedno oblegana.
Umrl je 10. aprila 1625, star komaj 33 let.
Za seboj je pustil razpravo O miru duše, ki je bila mnogim navdih za bolj goreče duhovno življenje.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo v redovniški obleki – v belem habitu z rdečim križem na prsih in z rjavim ogrinjalom, – kako zamaknjen kleči pred oltarjem, na katerem je izpostavljeno Najsvetejše.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Dimitrij Solunski: Umorjen na veliko noč
2024-04-09
Pravoslavne Cerkve sv. Dimitriju pravijo Veliki Mučenec. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Dimitrij se je rodil v 4. stoletju v Solunu v Grčiji, mučeništvo pa pretrpel v Sirmiji, današnji Sremski Mitrovici.
Bil je zelo priljubljen in goreč pridigar. Veliko se je ukvarjal z dobrodelnostjo. Pripisujejo mu veliko čudežev.
Okrog njega se je spletlo veliko legend. Po nekaterih je bil visok častnik rimske vojske, po drugih je bil diakon sremskega škofa in mučenca sv. Ireneja.
Priveden je bil pred načelnika Proba ter obtožen, ker ni želel izročiti svetih knjig, katerih skrbnik in tolmač je bil. Ostal je trden v veri, zato so ga obsodili na smrt. Mučeništvo je pretrpel na samo veliko noč, 9. aprila 304, in to izven mestnega obzidja. Skupaj z njih je umrla tudi skupina kristjanov, diakonov in devic.
Pokopali so ga na kraju usmrtitve, kjer so pozneje postavili baziliko. Kasneje so njegove relikvije prenesli v Solun, kjer je postavljena bazilika njemu v čast, in od koder se je njegovo češčenje razširilo na Vzhod.
Pravoslavne Cerkve mu pravijo Veliki Mučenec in ga praznujejo 26. oktobra.

Upodobitve
Sv. Dimitrija umetniki upodabljajo kot rimskega častnika s sulico oz. kopjem, s ščitom in petimi vrtnicami v križu.
Na zgodnjekrščanskem reliefu je upodobljen kot mladenič v dolgi obleki s svetniškim sijem.
V vzhodni Cerkvi je pogosto upodobljen skupaj s sv. Jurijem, upodobljenem na konju.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Dionizij Korintski: Popisal mučeništvo sv. Petra in Pavla
2024-04-08
Škof sv. Dionizij Korintski je bil izjemen vodja Cerkve v 2. stoletju in borec proti herezijam.

Iz življenja …
Carigrajska Cerkev časti sv. Dionizija kot mučenca, čeprav ni poročil, da bi umrl mučeniške smrti. Verjetno ga prišteva med mučence zato, ker je veliko pretrpel zaradi vere.
Škof Dionizij Korintski je bil izjemen cerkveni vodja v 2. stoletju in spreten govornik. Najbolj se ga spominja kot cerkvenega pisca, ki je želel učiti, opominjati in tolažiti tiste, ki so daleč. Kot škof ni mogel pogosto osebno obiskovati bratov v škofovski službi, zato jim je pošiljal pisma.
Še danes je ohranjenih več pisem, ki jih je pisal različnim Cerkvam svojega časa. Eno takšno pismo je naslovljeno na Cerkev v Atenah, škofu Publiju, ubitem pod cesarjem Markom Avrelijem (161-180); druga najdena pisma so bila poslana Cerkvam v Lacedoniji, Nikomediji, Korintu na otoku Kreti in v Rim. Posebno velja izpostaviti tiste, ki omenjajo mučeniško smrt sv. Petra in Pavla v Rimu. Iz njegovih pisem odseva misel, da je bil vedno pripravljen žrtvovati se za brate in za vero darovati tudi življenje.
Cerkveni zgodovinar Evzebij hvali njegovo zgledno apostolsko vnemo.
Umrl je okoli leta 180.
