Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Sveti Atanazij: Učenec sv. Antona Puščavnika
2026-05-02
Škof sv. Atanazij je eden velikih starokrščanskih cerkvenih učiteljev.

Iz življenja …
Sv. Atanazij (295–373) se je rodil v Aleksandriji v Egiptu. Bil je visoko izobražen v helenistični kulturi.
Navdušen nad krščanskimi asketskimi ideali je Atanazij že kot mladenič odšel v puščavo, kjer je bil učenec sv. Antona Puščavnika.
Napisal je Antonov življenjepis in tako postal eden od prvih hagiografov.
Nato se je vrnil v Aleksandrijo, kjer je postal diakon aleksandrijskega škofa Aleksandra, in kasneje tudi njegov naslednik na sedežu aleksandrijskega patriarha.
S svojim škofom je sodeloval na I. koncilu v Nici leta 321. V njegovem času so potekali veliki boji proti arianizmu, ki je tajilo Jezusovo božanstvo. In v tem pogledu je bil sv. Atanazij »prvoborec« za Kristusovo božanstvo. Zapustil je kar nekaj teoloških spisov, med katerimi jih je največ posvečenih prav utelešeni Božji Besedi. Zaradi tega je moral celo petkrat v pregnanstvo, tako da je preživel dvajset let ločen od škofijskega sedeža, a je ostal zvest osebi Sina Božjega.

Gradiva:

Sv. Atanazij (v ang.) – 3:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=xsiOJxynVc4

Sv. Atanazij (v hrv.) – 2:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=A16X0fgSkgM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Filip in Jakob ml.: Zakaj ta dva apostola častimo skupaj?
2026-05-03
Sv. Filipu in sv. Jakobu ml. je pri nas posvečenih 9 cerkva.

Iz življenja …

Sv. Filip
Sv. Filip je po rodu iz Betsaide ob Genezareškem jezeru. Najprej je bil učenec Janeza Krstnika, nato Jezusa. Bil je prvi, ki ga je Jezus poklical med svoje učence. Kmalu nato je k Jezusu pripeljal svojega prijatelja Natanaela (Jerneja). Janez v svojem evangeliju na več mestih omenja Filipa. Po Jezusovem vnebohodu naj bi, kot pravi izročilo, oznanjal evangelij v Scitiji ob Črnem morju. Mučeništvo je pretrpel v Hierapolisu v Frigiji. Poganski duhovniki so ga dali pribiti na križ in ga na križu visečega kamenjali do smrti.
Sv. Filip je zavetnik kiparjev in slaščičarjev.
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo s križem ali palico v obliki križa.

Sv. Jakob ml.
Sv. Jakob mlajši je bil Alfejev sin, ki je bil brat Jezusovega krušnega očeta sv. Jožefa. Potemtakem je bil Jezusov bratranec. Jezusu naj bi bil po postavi, obrazu, govorici in vedenju zelo podoben. Po vnebohodu je deloval v Jeruzalemu, kjer je po mučeništvu sv. Janeza starejšega postal jeruzalemski škof. Je udeleženec »prvega koncila«. Napisal je eno pismo. Po poročilu zgodovinarja Flavija so ga Judje pobili s kamni med leti 62 in 66, potem ko so ga predhodno pahnili iz vrha templja.
Sv. Jakob ml. je zavetnik umirajočih, farmacevtov …
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo s suknarskim kolom oz. kijem in s knjigo v roki.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je apostoloma Filipu in Jakobu posvečenih devet cerkva (1 župnijska, 7 podružničnih in ena kapela), kot je razvidno iz spodnjega seznama.

CERKVE posvečene apostoloma Filipu in Jakobu

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE s cerkvijo

1.
Ambrus (NM škofija)
Višnje – podružnična

2.
Bloke (LJ nadškofija)
Ravne – podružnična

3.
Črmošnjice (NM škofija)
Srednja vas – podružnična

4.
Kalobje (CE škofija)
Vodruš – podružnična

5.
Laporje – župnijska (MB nadškofija)
Laporje – župnijska

6.
Olimje (CE škofija)
Sela – podružnična

7.
Stara cerkev (NM škofija)
Mlaka – kapela

8.
Škofja Loka (LJ nadškofija)
Valterski vrh – podružnična

9.
Šmartno pri Slovenjem Gradcu (MB nadškofija)
Golavabuka – podružnična

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Florijan: Zavetnik gasilcev
2026-05-04
Danes goduje sv. Florijan, zavetnik gasilcev, ki sodi med najbolj čaščene ljudske svetnike. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Florijan je bil rojen v 3. stoletju v današnji Gornji Avstriji. Bil je vojak, častnik in v začetku 4. stoletja veteran rimske vojske.
V času Dioklecijanovega preganjanja kristjanov je bilo v njegovem mestu zajetih štirideset kristjanov. Florijan je iz solidarnosti z njimi rimskim oblastem priznal, da je tudi sam kristjan. Ujeli so ga, mučili in na koncu vrgli s kamnom okoli vratu v reko (danes Enns). Njegovo truplo je reka čudežno naplavila na neko skalo pod bregom, tako da so ga kristjani lahko dostojanstveno pokopali. To naj bi se zgodilo leta 304. Danes je na tem kraju znameniti benediktinski samostan sv. Florijana. Njegovo češčenje se je razširilo po srednjeevropskih deželah.

Zavetnik
Sv. Florijana so si za svojega zavetnika izbrali gasilci, verniki se k njemu zatekajo v času neurja. Je eden izmed štirinajstih priprošnjikov v sili.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot rimskega častnika s čelado na glavi ter vedrom v roki, s katerim gasi gorečo hišo ali vas.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je sv. Florijanu posvečenih 32 cerkva in 8 kapel, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Florijanu

Št.
ŽUPNIJA

1.
Kubed

2.
Orehek pri Postojni

3.
Srpenica

4.
Sv. Florijan ob Boču

5.
Sv. Florijan v Doliču

6.
Trzin

7.
Velike Žablje

PODRUŽNIČNE cerkve posvečene sv. Florijanu

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Breznica (LJ nadškofija)
Studenčice

2.
Cerklje na Gorenjskem (LJ nadškofija)
Lahovče (++)

3.
Črmošnjice (NM škofija)
Brezje

4.
Dobrepolje – Videm (LJ nadškofija)
Ponikve

5.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Florijan

6.
Košana (KP škofija)
Buje

7.
Livek (KP škofija)
Jevšček (++)

8.
Ljubljana – Sv. Jakob (LJ nadškofija)
Gornji trg

9.
Loški Potok (LJ nadškofija)
Retje

10.
Mokronog (NM škofija)
Šeginke

11.
Murska Sobota (MS škofija)
Krog (++)

12.
Novo mesto – Šmihel (NM škofija)
Cerovec

13.
Preserje (LJ nadškofija)
Kamnik

14.
Selca (LJ nadškofija)
Bukovica

15.
Semič (NM škofija)
Krvavčji vrh (++)

16.
Sevnica (CE škofija)
Sevnica

17.
Sora (LJ nadškofija)
Tehovec

18.
Spodnja Idrija (KP škofija)
Idrijske Krnice

19.
Škofja Loka (LJ nadškofija)
Sopotnica

20.
Šoštanj (CE škofija)
Florjan

21.
Trebnje (NM škofija)
Račje selo

22.
Vače (LJ nadškofija)
Gora pri Pečah

23.
Vojnik (CE škofija)
Vojnik nad trgom

24.
Volče (KP škofija)
Volčanski Ruti

25.
Vuzenica (MB nadškofija)
Spodnji trg Vuzenica

KAPELE posvečene sv. Florijanu:

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Cankova (MS škofija)
Beznovci (++)

2.
Črenšovci (MS škofija)
Žižki (++)

3.
Dobrovnik (MS škofija)
Žitkovci

4.
Kočevje (NM škofija)
Golobinjek

5.
Polzela (CE škofija)
Polzela (++)

6.
Sv. Jurij (MS škofija)
Kramarovci

7.
Svetina (CE škofija)
Svetli Dol

8.
Tišina (MS škofija)
Srednji Petanjci

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Gotard: Za srečen porod
2026-05-05
Škof sv. Gotard je bil iskan prenovitelj …

Iz življenja …
Sv. Gotard se je rodil leta 960 na Bavarskem v vasi Reichensdorf. Kot sin služabnika v benediktinskem samostanu Niederaltaichu je Gotard lahko, ko je odrasel, hodil v tamkajšnjo samostanko šolo. Ker je bil nadarjen se je nadalje šolal v Salzburgu, za kar se je zavzel sam salzburški nadškof. Ko se je vrnil domov, je vstopi v samostan v Niederaltaichu, bil posvečen za duhovnika in leta 996 postal opat tega samostana. Vanj je vpeljal reformo po pravilih sv. Benedikta. Ta samostan je kmalu postal eden od najpomembnejših samostanov velike salzburške nadškofije. Ker so o njegovi uspešni prenovi slišali daleč naokrog, je bil pozvan tudi v druge samostane, da bi v njih pospešil obnovo redovniškega življenja.
Leta 1022 je bil izvoljen za škofa v Hildesheimu. Z vso gorečnostjo je skrbel za gospodarsko, kulturno in duhovno življenje svoje škofije. Umrl je leta 1038. Pokopali so ga v stolnici, njegovo češčenje pa se je hitro razširilo tudi v druge dežele.

Zavetnik
Sv. Gotard je priprošnjik v otroških boleznih, proti revmi in ledvičnim kamnom; k njemu se zatekajo nosečnice za srečen porod; je zavetnik proti blisku in toči.

Upodabljanje
Umetniki ga upodabljajo kot škofa z zmajem pod nogami in s cerkvico v roki.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Gotardu posvečena župnijska cerkev v župniji Šentgotard, ki leži na teritoriju ljubljanske nadškofije.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Dominik Savio: Zavetnik prvoobhajancev
2026-05-06
Sv. Dominik Savio v cerkvenem koledarju svetnikov goduje sicer 9. marca, v salezijanskem bogoslužnem koledarju pa 6. maja.

Zakaj zavetnik prvoobhajancev?
Sv. Dominik Savio je zavetnik prvoobhajancev. »Sveti deček«, kakor ga običajno imenujemo, ni čisto slučajno postal njihov zavetnik. Zavetnik prvoobhajancev ni postal zgolj zato, ker je umrl pred dopolnjenim petnajstim letom in je eden od najmlajših svetnikov v Cerkvi, ampak predvsem zato, ker je s svojimi izredno zrelimi odločitvami pri prvem obhajilu dokazal, da je bil ta dan v njegovem življenju res »naj dan«.

Iz življenja …
Sv. Dominik se je rodil leta 1842 v italijanski Riva di Chieri v Pijemontu. Starša sta se nato preselila v Morialdo. V tamkajšnji župniji je Dominik s petimi leti začel ministrirati. Kot mali sedemletnik je na velikonočni dan leta 1849, ko je pristopil k prvemu obhajilu, zapisal: »Zelo pogosto bom hodil k spovedi, k obhajilu pa vedno, ko mi bo spovednik dal dovoljenje; praznoval bom praznike; moja prijatelja bosta Jezus in Marija; raje umreti kakor grešiti.« Kratko, jasno, odločno, otročje in zrelo hkrati. To svojo »zabeležko« ob prvem obhajilu je dal v molitvenik, in jo pogosto vzel ven in jo prebral. Zato ni čudno, da njegov župnik Dominika pripeljal k ustanovitelju salezijancev sv. Janezu Bosku v Torin, da bi bil v njegovem oratoriju kot eden izmed vzornejših dečkov.
Don Bosko se je v to sam prepričal s sprejemom sv. Dominika v svoj oratorij Valdocco leta 1854. Sveti učitelj je svojemu najboljšemu učencu kmalu postal prvi življenjepisec. Kajti Bog in Brezmadežna Marija, – kateri je Dominik na dan razglašenja dogme o brezmadežnem spočetju 8. decembra 1854 daroval svoje srce proseč, naj rajši umre, kot pa da se mu »pripetita nesreča in stori en sam greh«, – sta prisluhnila »svetemu dečku«, saj sta ga vzela k sebi že 9. marca 1857. Kljub temu je bil Dominik v svojih skoraj petnajstih letih vsakodnevno veder, blag in zgovoren. Devet mesecev pred smrtjo je ustanovil celo Družbo Brezmadežne, v katero je povabil svoje najboljše sošolce, in zanjo sestavil celo pravila.
Za svetega ga je razglasil papež Pij XII. leta 1954, ravno na stoto obletnico od razglasitve dogme Marijinega brezmadežnega spočetja. Otrokom za vzor, odraslim kot opozorilo, naj bolje gledajo na svoje otroke, ki so lahko kljub svojim mladim letom že precej zreli.

Zavetnik
Sv. Dominik Savio je zavetnik prvoobhajancev, ministrantov, mladinskih skupin, katoliške mladine, tudi mladih prestopnikov…

Upodobitve
Najpogosteje ga upodabljajo skupaj s svojim učiteljem sv. Janezom Boskom ali ob kipu Brezmadežne Marije.

Gradiva:

Sv. Dominik Savio (v ang.) – 3:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=6wmLFy5OJcA

FILM Življenje sv. Dominika (v špan.) – 1:16:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=fdyuL-UPuQQ

Sv. Dominik Savio (1. del) (v it.) – 21:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=P0Q1wYqGLNM

Sv. Dominik Savio (2. del) (v it.) – 24:47 min: https://www.youtube.com/watch?v=jnLSM2zPxPI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Dujam: Priljubljen zavetnik Splita
2026-05-07
Škof sv. Dujam iz Salone je mučeniško smrt pretrpel v času Dioklecijanovega preganjanja kristjanov.
Je priljubljen zavetnik mesta Split in splitsko-makarske nadškofije. V Splitu 7. maja praznujejo že od nekdaj slovesno s procesijo, le za časa komunistične oblasti je bilo njegovo češčenje omejeno na prostore splitske katedrale.

Iz življenja …
Sv. Dujam, latinsko Domnius (Doimus), dalmatinsko sv. Duje, kot mu pravijo še zlasti v Splitu, je škof in mučenec iz Salone. O njegovem življenju in mučeništvu obstoji šest izročil, ki se med seboj nekoliko razlikujejo.
Najverjetneje je mučeništvo pretrpel 10. aprila 304, to je v času Dioklecijanovega preganjanja kristjanov.
Po nekaterih izročilih sodeč, ki nikakor niso redka za prve mučence, naj bi Dujam že kot deček prišel iz Sirije v Rim in bil učenec sv. Petra, nato pa odšel v Ilirik, kjer je bil imenovan za škofa v Saloni. A to izročilo se kaže za manj verjetno, saj več dejstev govori v prid izročilu, ki pravi, da je mučeništvo pretrpel v času Dioklecijanovega preganjanja kristjanov, in kar pomeni, da je živel pozneje.
Pokopali so ga na Manastirinama blizu Salone, nad njegovim grobom pa je bila kmalu zgrajena veličastna bazilika, okoli nje pa veliko pokopališče, saj so mnogi želeli biti pokopani blizu mučencev. Opat Martin je del zemeljskih ostankov sv. Dujma prenesel v krstilnico bazilike v Lateranu, in to v kapelo sv. Venancija. Drugi svetnikovi zemeljski ostanki pa se danes nahajajo v splitski katedrali.
Sv. Dujam je eden od naslednikov prvega salonskega škofa sv. Venancija.
Katedrala sv. Duje je skupaj s kompleksom Palače vpisana v UNESCO seznam svetovne kulturne dediščine. Ker je zapisano v enem izročilu, da je bil ubit 7. maja 307, ga prebivalci Splita že od starih časov slave tega dne, čeprav je bolj gotovo mučeništvo pretrpel 10. maja leta 304.

Gradiva:

Sv. Dujam (v hr.) 2:32 min: https://www.youtube.com/watch?v=1AA9aikGAyE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Ulrika Nisch: Svetost v kuhinji - "Želim biti ljubezen."
2026-05-08
Ulrika Nisch je prva blažena usmiljena sestra sv. Križa.

Iz življenja …
Rodila se je 18. septembra 1882 v vasi Oberdorf na jugozahodu Nemčije kot najstarejša od štirinajstih otrok. Že dan po rojstvu je bila krščena in dobila ime Frančiška. V šoli je bila povprečna učenka. Pri trinajstih letih je prejela prvo sveto obhajilo in birmo. Od tedaj so v njenem življenju v polnosti vidni darovi Svetega Duha.
Sprva je delala kot hišna pomočnica, pri dvajsetih letih pa vstopila v samostan usmiljenih sester sv. Križa v Hegneu in dobila redovniško ime Ulrika. V tej mali nemški vasici ob Bodenskem jezeru je kot redovnica delala v kuhinji. Odlikovali so jo ponižnost, nežnost in ljubezen do Jezusovega križa.
Zbolela je za tuberkulozo in umrla na današnji dan leta 1913.
Njen grob v Hegneu so začeli obiskovati številni ljudje in sprožili postopek beatifikacije.
Za blaženo jo je razglasil sv. papež Janez Pavel II. leta 1987.

Nekaj njenih misli
»Želim imeti ljubezen do vseh, ljubezen, ki je vsem vse in ki vse izgrajuje.«
»Bog ve, kako ravnati s šibkimi in kako z močnimi!«
»Brez molitve ni milosti, brez milosti pa ni veselja in miru!«
»Želim biti ljubezen.«
Ne sprašuj po meni, ampak po Njem; le tako boš izvedel, kdo sem!
Ni pomembno, kaj se dela; pomembno je, da je to storjeno iz ljubezni do dragega Boga.
Držite se, saj bo bolje. Pokažite vse to Odrešeniku.
Tako boste svoji kroni (večnega življenja) dodali še en biser.
Odrešeniku ljubezni; Odrešeniku je vse mogoče.
Ljubezen nima meja!
Tu na zemlji čas hitro teče, kmalu bomo v nebesih.
Zahvaljujem se ti, o Bog, za vse ure svojega življenja.
Daj mi milost, da bom živela v polnosti in radostno umrla.
Priporočamo se Marijinemu srcu in Jezusovim ranam zdaj in vekomaj. Amen.

Gradiva:

Bl. S. Ulrika Nisch – ob fotografijah (hr.) – 14:42 min: https://www.youtube.com/watch?v=AVVyRbhLlK4

MISLI sv. Ulrike Nisch (v hr.) – 5:36 min: https://www.youtube.com/watch?v=Cpwh3LwG4bE&t=61s

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Katarina Bolonjska: Zavetnica slikarjev
2026-05-09
Klarisa sv. Katarina Bolonjska je oboževala glasbo, poezijo, slikarstvo.

Iz življenja …
Sv. Katarina se je rodila 8. septembra 1413 v Bologni v Italiji v plemiški družini. Otroštvo je preživela na dvoru v Ferrari.
Oboževala je glasbo, poezijo in slikarstvo. Ko se je po očetovi smrti njena mati ponovno poročila, je štirinajstletna Katarina vstopila v red klaris. Vse svoje talente je posvetila redovniškemu življenju, kjer je bila vratarica, pek, perica; opravljala je torej majhna samostanska dela, ne da bi ji bilo izpod časti. Hkrati pa je tudi slikala in igrala. Kasneje so ji zaupali službo voditeljice novink.
V rodnem mestu v Bologni je ustanovila samostan klaris in ga vodila vse do smrti. Umrla je pri petdesetih letih.
Svojim novinkam je govorila, da do nebes vodita dve stopnici: ena so dobra dela, druga pa ponižanja, ki jih je veliko v življenju. Za seboj je poleg slikarskih del zapustila tudi Spis o sedmih duhovnih orožjih.

Upodobitve
Sv. Katarino Bolonjsko umetniki upodabljajo v redovni obleki z lilijo ali križem v roki.

Zavetnica
Sv. Katarina je zavetnica umetnikov, slikarjev.

Gradiva:

Sv. Katarina Bolonjska: Zavetnica umetnikov (v ang.) – 2:09 min: https://www.youtube.com/watch?v=G7lYe0TX6YA

Sv. Katarina Bolonjska (v ang.) – 3:12 min: https://www.youtube.com/watch?v=-wKY-xYTrAc

Sv. Katarina Bolonska (v it.) – 6:17 min: https://www.youtube.com/watch?v=YtrC_XzsLKM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Damijan de Veuster: Zavetnik obolelih za aidsom
2026-05-10
Apostola gobavcev so pokopali gobavci, na nagrobni spomenik pa zapisali: »V spomin na častitljivega očeta Damijana de Veusterja, ki je umrl kot mučenec ljubezni.«

Iz življenja …
Sv. Damijan se je rodil 3. januarja 1840 kot sedmi otrok v kmečki družini v Tremelu v Belgiji, iz katere so izšli kar štirje redovni poklici: dve sestri in dva brata. Njegovo krstno ime je bilo Jožef. Pri osemnajstih letih, ko so v njegovi župniji redemptoristi imeli ljudski misijon, se je odločil za redovni poklic. Vstopil je v red presvetega Srca Jezusovega v Leuvenu, v katerem je bil že bil njegov brat (p. Pamfil). Dobil je redovniško ime Damijan.
Ta red je bil zadolžen za pastoralno oskrbo otokov v Tihem oceanu. Sam je želel biti le brat laik, a so ga predstojniki poslali na študij teologije. Ko je bilo treba na misije poslati nove sile, se je Damijan prostovoljno javil, da gre v misijo namesto svojega brata Pamfila, ki je pravkar zbolel. Tako je leta 1863 z ladjo prispel v pristanišče havajskega glavnega mesta Honolulu. Tam je dva meseca kasneje prejel duhovniško posvečenje in začel nadomeščati bolnega misijonarja. Naučil se je jezik domorodcev. Ti so ga imeli zelo radi.
Nekaj časa je deloval na Havajih, potem pa se je javil za Molokaj, »otok bede, smrti«, kjer je bilo okrog 800 gobavcev. Umirali so brez duhovnika.
Ko je prišel tja, je imel 33 let. Bil je poln moči. Ves se je dal na razpolago gobavcem. Mnogi gobavci so se ob njegovem zgledu spreobračali in se dali krstiti. Naposled je zbolel tudi p. Damijan sam. Kljub neozdravljivi bolezni ni prenehal s svojim apostolskim delovanjem. O njem se je razširil glas, da je apostol gobavcev in kmalu so v Molokaj prispeli misijonarji in misijonarke. P. Damijan je za svoje delo prejel več priznanj havajske vlade.
Umrl je 15. aprila 1889. Pokopali so ga gobavci, na nagrobni spomenik pa zapisali: »V spomin na častitljivega očeta Damijana de Veusterja, ki je umrl kot mučenec ljubezni.«
Za blaženega je bil razglašen leta 1994, za svetega pa 11. oktobra 2009.

Zavetnik
Sv. Damijan je zavetnik gobavcev, obolelih za aidsom; priprošnjik proti gobavosti.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo v redovni obleki. Dosegljive so njegove fotografije s klobukom in okroglimi očali.

Gradiva:

Sv. Damijan de Veuster (v hr.) – 2:36 min: https://www.youtube.com/watch?v=W19nttDTWGA

FILM Sv. Damijan de Veuster (v ang.) – 2:02 min: https://www.youtube.com/watch?v=AweoZYsiCu4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Ignacij Lakonski: Zavetnik bodočih mater
2026-05-11
Sv. Ignacij Lakonski je največji »čudodelnik« med kapucini. Ljudje so ga cenili in imeli radi.

Iz življenja …
Sv. Ignacij Lakonski se je rodil leta 1701 v Laconiju na Sardiniji. Pri krstu so mu dali ime Frančišek. Kot deček je zelo rad prihajal v cerkev in molil. Ker pa v njegovem kraju ni bilo šole, ni znal brati in pisati.
Ko je pri osemnajstih letih hudo zbolel, se je zaobljubil Božji Materi Mariji, da bo postal kapucin, če ozdravi. A potem so ga kapucini zaradi slabega zdravja komaj sprejeli. Med njimi ni bil posebno cenjen, a so mu dovolili, da je naredil zaobljube.
Samostanska skupnost mu je zaupala, da prosjači za potrebe bratov, najprej v rodnem mestu, potem pa štirideset let v glavnem mestu Sardinije, v Cagliariju.
Ko je br. Ignacij pobiral bero, pa je tudi misijonaril: ljudi je poučeval v veri in z njimi molil. Imel je dar prerokovanja, pripisujejo pa mu tudi številne čudežne ozdravitve. Je največji »čudodelnik« med kapucini. Ljudje so ga cenili in imeli radi.
Umrl je 11. maja 1781, star osemdeset let.
Papež Pij XII. ga je leta 1940 razglasil za blaženega, leta 1951 pa za svetega.

Upodabljanje
Sv. Ignacija Lakonskega umetniki najpogosteje upodabljajo z beraško malho in palico pred križem.

Zavetnik
Je zavetnik bodočih mater.

Gradiva:

Sv. Ignacij (v it.) – 3:45 min: https://www.youtube.com/watch?v=kexXh_DVJNI

Sv. Ignacij (v ang.) – 1:15 min: https://www.youtube.com/watch?v=Jee98j58gvU

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Leopold Mandić: Mali mož z velikim duhom
2026-05-12
Zakrament sv. spovedi bi lahko bilo »drugo ime« sv. Leopolda Mandića, kajti celih štirideset let je prebil v spovednici, neumorno spovedujoč tudi po dvanajst ur na dan. Vsak je bil dobrodošel, še zlasti pa duhovniki.

Iz življenja …
Sv. Leopold Mandić, s krstnim imenom Bogdan, se je rodil 12. maja 1866 v Hercegnovem pri Boki Kotorski. Bil je najmlajši, dvanajsti otrok globoko vernih staršev, in s tem potrdil resnico, da se v družinah s številnimi otroki skoraj vedno najde vsaj en »pravi biser«. Sv. Leopold je bil od malega vsako jutro s starši pri sv. maši in sv. obhajilu.
Šestnajstleten je vstopil v semenišče kapucinov v Vidmu z željo, da bi delal predvsem na področju ekumenizma. Po letu noviciata je kot br. Leopold odšel na študij v Padovo in Benetke. Tu je leta 1890 prejel mašniško posvečenje, še vedno z globoko željo delovati na versko mešanih področjih za edinost krščanstva. A predstojniki so ga po krajšem bivanju v Zadru, Kopru in na Reki, poslali v samostan v Padovi.
Tedaj se je sv. Leopold odločil svoja ekumenska prizadevanja voditi na povsem edinstven način, rekoč: »Odslej bo moj Vzhod vsaka duša, ki me bo prosila za spoved!« Spoznal je namreč, da s tem, ko posvečuje kristjane na Zahodu, rešuje tiste na Vzhodu. Vsakega človeka, ki je prišel k spovedi, je želel sprejeti s tako zavzetostjo in ljubeznijo, kakor da bi prišel k njemu pravoslavni kristjan.
Svetnik, katerega majhno telo ni preseglo 135 cm, duhovno pa pravi velikan, se »zapre« v spovednico. Pred njo so iz dneva v dan daljše vrste spokorjencev. V njej so visoki intelektualci, profesorji in zdravniki, kakor tudi preprosti ljudje in duhovniki. Vse je pritegnila skromnost, človeškost, preprostost in ljubezen, ki jo je neutrudno razdajal sv. Leopold Mandić.
Umrl je 30. julija 1942 v Padovi. Za blaženega ga je leta 1976 razglasil papež Pavel VI., za svetega pa le sedem let pozneje sv. papež Janez Pavel II.

Zavetnik
Sv. Leopold Mandić je zavetnik spovednikov.

Gradiva:

Sv. Leopold Mandić – FILM (v hr.) – 1:45:38 min: https://www.youtube.com/watch?v=ps5V0iCChkM

PODOBICA z molitvijo sv. Leopolda Mandića – v slov.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Fatimska Mati Božja: Prikazanja leta 1917
2026-05-13
Sv. papež Janez Pavel II. je pripisal čudežu fatimske Marije, da je preživel atentat 13. maja 1981.

Zgodilo se je …
V Fatimi na Portugalskem se je Marija leta 1917 večkrat prikazala trem otrokom, revnim pastirčkom – Luciji, Jacinti in Frančišku Marto. Prikazala se jim je vsakega trinajstega v mesecu.
Povabila jih je k molitvi, pokori in žrtvovanju za spreobrnjenje grešnikov in za mir v svetu. Tedaj je bil čas prve svetovne vojne.
Prikazanja so spremljali čudeži.
Franček in Jacinta sta umrla v otroški dobi; papež Janez Pavel II. ju je razglasil za blažena.
Lucija je živela dolgo in fatimska Mati Božja jo je učila, kako razširi pobožnost Brezmadeženega Marijinega Srca. Umrla je leta 2005 kot redovnica karmeličanka.
Danes Fatimsko Mati Božjo ne častimo le v Fatimi, ampak po vsem svetu.

Gradiva:

Ali ste vedeli? Fatima (v ang.) – 3:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=FcUTFueHJIY

Ob 100-letnici prikazanja Fatimske Matere Božje (v ang.) – 27:58 min: https://www.youtube.com/watch?v=RxZBxEJz1v8

Fatimska Mati Božja (v hr.) – 3:06 min: https://www.youtube.com/watch?v=V32-FiFxPz0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Bonifacij: Ledeni mož
2026-05-14
Sv. Bonifacij je tretji od ledenih mož (Pankracij, Servacij, Bonifacij), ki godujejo od 12. do 14. maja.
Naši predniki so veliko dali na ledene može. V dneh njihovih godov so kurili po sadovnjakih in vinogradih, da bi se obvarovali slane in pozebe. Ko so bili ti nevarni dnevi mimo, so si končno lahko oddahnili.

Iz življenja …
Po izročilu se je Bonifacij rodil v Rimu. Bil je suženj, upravitelj velikega premoženja mlade Rimljanke Agleje. Oba sta bila kristjana, a sprva nista živela krščansko. Agleja je Bonifacija zaradi njegovega dekadentnega življenjskega sloga poslala v Malo Azijo, kjer je ravno divjalo preganjanje kristjanov pod cesarjem Galerijem. Od tam naj bi ji prinesel relikvije rimskih mučencev, ki jih je častila in se jim priporočala.
V Tarzu v današnji Turčiji je Bonifacij spoznal, kako kruto mučijo in pobijajo kristjane. Njihovo pričevanje o veri in zaupanje v Boga, ko so umirali, sta ga tako ganila, da se je nenadoma tudi sam prepoznal za kristjana in se spreobrnil.
Preganjalci so ga takoj zgrabili, mučili in potopili v kotel vrele smole. Ker je bil še živ, so ga na koncu obglavili. To se je zgodilo 14. maja 306.
Njegovi spremljevalci so našli njegovo truplo in ga prinesli Agleji v Rim, skupaj z zahtevanimi relikvijami mučencev. Ta se je spreobrnila in Bonifacija pokopala v Rimu, na njegovem grobu pa zgradila cerkev. Svoje imetje je razdelila ubogim in se umaknila v samostan.

Upodobitve
Večina umetnikov upodablja njegovo mučenje v vreli smoli.

Foto: Pixabay
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Zofija: Zakaj »mokra«?
2026-05-15
Danes je dan »mokre Zofke«. Ljudska modrost pravi, da če Zofka zemlje ne poškorpi, vreme poleti prida ni.
Gre za svetnico, ki goduje danes, bila pa je krščanska mučenka v Rimu.

Iz življenja …
O sv. Zofiji, svetnici iz prve krščanske dobe, ni zanesljivih podatkov, tako da se lahko opiramo le na izročila.
Obstajata dve različni izročili o sv. Zofiji.
Po enem izročilu je bila Zofija mlada Rimljanka, devica, ki je pretrpela mučeništvo v času Dioklecianovega preganjanja kristjanov okoli leta 304. Del njenih relikvij je v cerkvi sv. Martina v Rimu. Strasbourški škof Remigius je leta 778 relikvije te sv. Zofije prenesel v alzaški ženski samostan Eschau.

Po drugem izročilu pa je bila sv. Zofija vdova iz Milana, ki je bila 15. maja leta 130 obglavljena skupaj s svojimi tremi hčerami Fides, Spes in Karitas (Vera, Upanje in Ljubezen, prim. 1 Kor 13, 13).

Zavetnica
Zofija, je, kot njeno grško ime »sofia« pove, simbol modrosti.
Zofka v koledarju sledi ledenim trem možem. Ljudski jeziki ji radi pravijo »hladna, mokra oz. polulana Zofka«.Druga Zofka je zavetnica vdov. Imena njenih hčerk so zelo popularna v Rusiji (Vera, Nadeshda in Lyubov) ter v ZDA (Faith, Hope in Love).

Upodobitve
Medtem, ko o mladi mučenki Zofiji najdemo komaj kakšno upodobitev, so ikone ali druge podobe Zofije skupaj z utelešenimi krščanskimi vrlinami zelo pogoste, še zlasti v vzhodnem krščanskem prostoru. Umetniki jo najpogosteje upodabljajo kot mater treh hčera z mečem, palmo ali knjigo v roki.

Gradiva:

Sv. mučenke Vera, Nada, Ljubezen in mati Zofija (v hr.) – 1:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=op82wIO44rU

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Nepomuk: Mučenec spovedne molčečnosti
2026-05-16
Duhovnik sv. Janez Nepomuk nosi častni naziv »mučenec spovedne molčečnosti«.

Iz življenja …
Janez se je rodil okoli leta 1350 v Pomuku (ta se je kasneje preimenoval v Nepomuk) na Češkem. Ker so ga starši izprosili od Boga, so mu dali ime Janez, podobno kakor sta Zaharija in Elizabeta poimenovala svojega od Boga izprošenega sina. Njegov oče je bil sodnik.
Po duhovniškem posvečenju leta 1380 je Janez v Padovi doktoriral iz kanonskega prava in kmalu po vrnitvi v Prago postal generalni vikar nadškofa Janeza Jenštejna.
V času češkega kralja Vaclava IV. leta 1393 so ga v Pragi prijeli, mučili, nato pa ponoči njegovo truplo vrgli s Karlovega mostu v Vltavo.
O njem obstajajo številne legende, ki kažejo, da je priljubljen svetnik med ljudmi.
Po razširjeni legendi naj bi bil Janez Nepomuk spovednik kraljice Ivane in ker ni hotel razkriti njene skrivnosti ljubosumnemu kralju, ga je ta dal umoriti. Nepomuk je tako stoletja veljal za žrtev spovedne molčečnosti.

Češčenje
Češčenje sv. Janeza Nepomuka se je zelo razširilo od konca 17. stoletja z namenom, da bi po eni strani izpodrinil »narodnega svetnika« Jana Husa, po drugi strani pa za spodbujanje zakramenta sv. spovedi. Za svetnika je bil razglašen leta 1729. Njegovo češčenje se je razširilo zlasti v deželah habsburške monarhije. Kipi Janeza Nepomuka krasijo nešteto mostov.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot duhovnika (s štolo in biretom na glavi) s križem in palmo v roki, s kazalcem na ustnicah in z vencem šestih zvezd okrog glave – te naj bi pokazale, kje v Vltavi leži njegovo truplo, da so ga lahko našli.

Zavetnik
Je zavetnik duhovnikov, spovednikov in spovedne molčečnosti, čolnarjev, mlinarjev; mostov; je priprošnjik proti obrekovanje in proti povodnji. Je zavetnik Češke; drugi zavetnik jezuitskega reda.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Janezu Nepomuku posvečenih sedem cerkva in štiri kapele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Janezu Nepomuku:

ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Nova Oselica (LJ nadškofija)
Nova Oselica

2.
Razkrižje (MS škofija)
Razkrižje

PODRUŽNIČNE CERKVE:

1.
Gornja Polskava (MB nadškofija)
Bukovec

2.
Hrenovice (KP škofija)
Rakulik

3.
Radlje ob Dravi (MB nadškofija)
Št. Janž nad Radljami

4.
Sromlje (CE škofija)
Volčje

KAPELE:

1.
Idrija (KP škofija)
Idrija

2.
Kapela pri Radencih (MS škofija)
Hrastje Mota

3.
Ljutomer (MS škofija)
Mota

4.
Sv. Križ nad Mariborom (MB nadškofija)
Gaj nad Mariborom

5.
Vrhpolje (LJ nadškofija)
Zgornji Tustanj

Gradiva:

Sv. Janez Nepomuk (v hr.): 2:29 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Paskal Bajlon: Zavetnik evharističnih združenj in bratovščin
2026-05-17
Sv. Paskal Bajlon je zavetnik vseh evharističnih združenj in bratovščin.

Iz življenja …
Sv. Paskal se je rodil 16. maja 1540 v Aragoniji v Španiji. Že kot otrok si je pri bogatem kmetu služil kruh kot pastir. Na paši se je naučil brati. Bil je tako zelo pobožen, da so mu ljudje rekli »sveti pastir«.
Želel je postati frančiškan, zato je potrpežljivo čakal na ta trenutek: leta 1546 je vstopil v ta red, kjer je skrbno in predano opravljal službo samostanskega vratarja, zlasti v samostanu v Villa Real pri Valenciji. Preprosti, globoko verni redovnik je bil mistik, večino svojega prostega časa pa je preživel pri češčenju svete evharistije. Posebno je častil Jezusovo mati Marijo in Gospoda v najsvetejšem zakramentu. Njegova ljubezen do Gospoda se je odražala zlasti v njegovi ponižni ljubezni do bližnjega in požrtvovalni prijaznosti. Sam pravi:
»Človek mora imeti do Boga srce ubogljivega otroka, do bližnjega srce ljubeznive matere, do samega sebe pa srce strogega sodnika.«

Umrl je 17. maja 1592. Takoj po njegovi smrti v njegovem zadnjem samostanu v Villa Realu blizu Valencije so se na njegovem grobu zgodili številni čudeži.
Za seboj je zapustil majhno knjižico svojih duhovnih izkušenj. Ta ljudi spodbuja, da si prizadevajo živeti globlje krščansko življenje.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot frančiškanskega brata pri evharističnem češčenju, s pastirsko palico in vrtno lopato, z verigami okoli telesa, oziroma z monštranco in hostijo.

Zavetnik
Paskal je bil kanoniziran leta 1690. Leta 1897 je bil razglašen za zavetnika vseh evharističnih združenj in bratovščin. Je zavetnik pastirjev, kuharjev; tudi žena, zlasti tistih, ki si iščejo ženina.

Gradiva:

Sv. Paskal Bajlon (v ang.) – 1:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=VpMHLiKS6Kw

Sv. Paskal Bajlon (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=slmZP2pC2io

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Feliks Kantališki: Prvi kapucin svetnik - Vesel svetnik :-)
2026-05-18
Sv. Feliks Kantališki, znan tudi kot brat Deogratias, je prvi brat kapucin, ki je bil razglašen za svetnika.

Iz življenja …
Sv. Feliks Kantališki se je rodil leta 1515 v umbrijskem mestecu Cantalice v Italiji. Sprva je opravljal pastirska in hlapčevska dela. Kot pastir je več ur molil pred razpelom, ki ga je vdolbel v drevo. Leta 1543 je nepismen vstopil v kapucinski red za brata. Bil je v različnih samostanih. Nazadnje so ga poslali v Rim.
Štirideset let je vsak dan hodil prosjačiti po mestu za svoje brate in se za vsak dar zahvalil “Deo gratias!” (“Bog ti poplačaj!”) Zato so ga ljudje imenovali samo še brat Deogratias.
Bil je poosebljena preprostost, veseljak, ki je znal rimskim otrokom zapeti tudi pesmi. Beračem je dajal iz vreče in s svojimi šaljivimi domislicami mnogim Rimljanom privabil nasmeh na obraz. Odlikovala ga je frančiškanska preprostost in »popolno veselje« sv. Frančiška.
Prijateljeval je s sv. Karlom Boromejskim in sv. Filipom Nerijem, spoštovali so ga ljudje višjega položaja, ki so ga prosili za nasvet. Feliks je imel dar prerokovanja in je napovedal dve papeževi izvolitvi. Prav tako je ozdravljal bolne in obujal mrtve otroke v življenje.
Umrl je 18. maja 1587 v Rimu.

Upodobitve
Sv. Feliksa umetniki najpogosteje upodabljajo z detetom Jezusom v naročju, z beraško malho in rožnim vencem, včasih z napisom »Deo Gratias«.

Zavetnik
Je zavetnik kapucinskih bratov, mater in otrok.

Gradiva:

Sv. Feliks Kantališki (v ang.) – 5:45 min: https://www.youtube.com/watch?v=fzvpiyAsHTo

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Celestin Peter V.: Puščavnik, odstopil s svetega sedeža
2026-05-19
Sv. Celestin Peter V. (Peter Moronski) je bil najprej puščavnik. Njegova izvolitev za papeža je bila presenečenje.
Je zadnji papež, ki je pred papežem Benediktom XVI. odstopil s svetega sedeža.

Iz življenja …
Sv. Celestin, papež je bil naprej puščavnik, ki je živel pod imenom Peter Moronski. V bližnji gori Maiella je zasnoval večjo eremitsko naselbino, in pridruževali so se mu novi in novi učenci. Živeli so na temelju benediktinskih pravil. Kmalu je zaslovel kot sposoben duhovni voditelj s številnimi krepostmi.
V Cerkvi je užival ugled, zato so ga kardinali izbrali za papeža, saj se niso mogli dogovoriti o kandidatih iz svojih vrst. A papež Celestin V. je hitro spoznal, da papeška služba ni zanj, in je odstopil od nje ter se vrnil v svojo puščavo.
Umrl 19. maja 1296 je v sluhu svetosti. Pokopan je v La Aquili, kjer so mu pozneje postavili lepo baročno cerkev.

Gradiva:

Papež sv. Celestin V. (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=UCM6N0ldfT0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Bernardin Sienski: Častilec Imena Jezusovega
2026-05-20
Sv. Bernardin Sienski je ljudski pridigar 15. stoletja, ki je trikrat odklonil ponujeno škofovsko čas.
Vplival je tudi na svetost drugih. Njegov učenec je bil npr. sv. Janez Kapistran.

Iz življenja …
Sv. Bernardin se je rodil leta 1380 blizu Siene kot Bernardino de Albizeschi. Po smrti staršev je živel pri pobožni teti in študiral pravo na sienski univerzi. Ko je izbruhnila kuga, je nesebično pomagal bolnim in umirajočim in razdelil svoje premoženje revnim. K frančiškanom se je pridružil leta 1402 leta in leto kasneje prejel mašniško posvečenje.
Kmalu je postal priljubljen ljudski pridigar. Po zgledu sv. Frančišeka Asiškega je oznanjal ljubezen, pokoro in mir. Vplival je tudi na svetost drugih. Njegov učenec je bil npr. sv. Janez Kapistran.
Bernardin je posebno častil Ime Jezusovo, zato je z njegovim simbolom okrasil številne cerkve, javne stavbe in običajne hiše. Zaradi te pobožnosti (IHS) je imel tudi probleme. Na koncu so mu ponudili škofovska mesta v Sieni, Ferrari in v Urbinu. Bernardin se je zahvalil za izkazano čast, a želel je ostati običajni redovnik. »Običajen«? Pisal je dogmatične spise.
Umrl je 20. maja 1444, papež Nikolaj V. pa ga je samo šest let kasneje razglasil za svetega. Kajti vsi so že vedeli, da je svet.
Sv. Ignacij Lojolski je le okrog sto let po njegovi smrti izbral znak IHS, Bernardinov »grb«, za simbol jezuitskega reda.

Zavetnik
Sv. Bernardin je priprošnjik v različnih boleznih.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot manjšega brata asketsko koščenega obraza. Pogosto so ob njem upodobljene tudi škofovske mitre, ki jih je zavrnil.

Gradiva:

Sv. Bernardin Sienski (v hr.) – 3:03 min: https://www.youtube.com/watch?v=pvqxZSqk7Oc

Sv. Bernardin Sienski (v ang.) – 1:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=DG_-KCeJTrg

Življenje sv. Bernardina iz Siene (v it.) – 8:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=Ob57B-53WlY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Evgen Mazenod: Zavetnik neurejenih družin
2026-05-21
Sv. papež Janez Pavel II. je 3. decembra 1995 Evgena Mazenoda, škofa in ustanovitelja misijonske kongregacije oblatov brezmadežne Device Marije, razglasil za svetega. Ta kongregacija danes šteje preko 8.000 članov.

Iz življenja …

Sv. Evgen Karel Jožef Mazenod se je rodil leta 1782 v Aix-en-Provence v Franciji v plemiški družini. Njegovo otroštvo je bilo zaradi prepirov in nerazumevanja v družini zelo burno, in kar je na koncu pripeljalo do ločitve staršev. Ker so bili plemiškega stanu, so se morali pred začetkom francoske revolucije izseliti v Italijo.
Evgen se je v Francijo vrnil leta 1802. Po krajši verski krizi je v Parizu vstopil v bogoslovno semenišče. Bil je velik častilec Matere Božje in zgledni teolog. Duhovniško posvečenje je prejel leta 1811. Ker je rad pomagal najnižjim v družbi, si je prislužil “upor” aristokracije. Od leta 1823 je služboval na škofiji Marseille, in sicer sprva kot generalni vikar, štiri leta kasneje pa kot škof.
Veliko pristaniško mesto Marseille je tedaj hitro raslo, in zaradi česar je moral v svoji škofiji ustanavljati nove župnije, graditi nove cerkve (tudi katedralo), obnavljati stare cerkve … Z duhovniki je bil zelo povezan. Poskrbel je za številne karitativne ustanove, za preganjane duhovnike, katehezo mladih, duhovne poklice … O njegovem delu v Marseillu je Timon David zapisal, da je v 37 letih upravljanja škofije, sprva kot generalni vikar in kasneje kot škof, opravil toliko dela, za katera bi normalno potrebovali petnajst stoletij.
Ne le v svoji škofiji, ampak tudi v splošni Cerkvi, je sv. Evgen naredil veliko dobrega z ustanovitvijo kongregacije oblatov brezmadežne Device Marije (laikov in duhovnikov), ki se je posvetila misijonarjenju med ubogimi. Papež Pij XI. je te oblate imenoval »specialisti za težke misije«, kajti ti misijonarji so bili raztreseni po skrajnem ameriškem severu in neskončnih prostranstvih otokov na Tihem oceanu.
Sv. Evgen je umrl 21. maja 1861.

Zavetnik
Sv. Evgen je zavetnik neurejenih oz. težavnih družin, ker sam izhaja iz družine, kjer so bili doma prepiri in nerazumevanje.

Gradiva:

Življenjepis sv. Evgena Mazenoda (v ang.): https://www.omiworld.org/our-charism/founder/biography/

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Marjeta Kasijska: Priprošnjica v brezupnih zadevah
2026-05-22
Sv. Marjeta Kasijska je ena izmed najbolj češčenih svetnikov v Italiji. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Marjeta Kasijska se je rodila okoli leta 1380 v vasici Rocca Porena v Umbriji v Italiji starejšim staršem. Ime ji je bilo Marjeta, a klicali so jo Rita.

Čeprav jo je pritegovalo samostansko življenje, se je pri šestnajstih letih na željo svojih staršev poročila z bogatim možem, s katerim je imela dva sinova – dvojčka. Z možem, ki je bil nagle jeze in nasilen, je preživela osemnajst let. Ko se je počasi začel spreobračati, je bil umorjen. Marjeta je morilcem odpustila, sinova pa sta se zaklela, da bosta očeta maščevala, t. im. »krvna osveta«. Tako je Marjeta kmalu izgubila tudi svoja sinova in ostala sama.
Tedaj se je zopet prebudila njena mladostna želja in vstopila je v samostan avguštink v mestu Cascia. Svoj redovni poklic je živela zelo vzorno, a je tudi veliko trpela. V samostanu je opravljala službo bolniške negovalke, vse dokler ni bila tudi sama prikovana na posteljo. Strogo se je pokorila, postila, bičala. Štiriinštirideset let je živela zelo intenzivno življenje v molitvi, pokorščini in uboštvu, na koncu katerega je v zamaknjenju prejela rano trnjeve krone. Od Jezusove trnove krone se je namreč odtrgal trn in se ji zapičil v čelo.
Ko je ležala na smrtni postelji, je sredi zime prosila sestrično, naj ji iz vrta njenih staršev prinese vrtnico. Ta je na vrtu res našla cvetoč grm vrtnic.
Umrla je 22. maja 1447 v Cascii.

Bog je po njej delal čudeže in Božje ljudstvo jo je zelo častilo. Sestre avguštinke so njej v čast postavile svetišče, v katero tudi danes romajo mnogi pobožni ljudje, zlasti trpeči. Moderna Cerkev v Cascii z njenim nestrohnjenim telesom je zelo priljubljen romarski kraj, saj je sv. Marjeta Kasijska poleg sv. Antona Padovanskega in sv. patra Pija ena izmed najbolj češčenih svetnikov v Italiji. 22. maja se v Italiji z blagoslavljanjem t. i. »Ritinih vrtnic« spominjajo te pomočnice v brezupnih zadevah.

Upodobitev
Umetniki jo upodabljajo v redovni obleki, klečečo pred Križanim, kako z njegove trnove krone pada bodica na njeno čelo in jo rani. Včasih jo upodabljajo tudi s čudežno vrtnico, s križem ali palmovo vejico v roki.

Zavetnica
Sv. Marjeta je zavetnica bolniških negovalk, vdov, starševstva; k njej se zatekajo v brezupnih zadevah, ob težavah pri izpitih, ob okužbah.

Gradiva:

Življenje sv. Marjete Kasijske (v ang.) – 6:47 min: https://www.youtube.com/watch?v=-wHHDcPh7qU

Zgodba za OTROKE o sv. Marjeti Kasijski (v ang.) – 13:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=ChtXbYVdgL4

Foto: zajem zaslona iz filma
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Deziderij: Goreč škof, umorjen zaradi ženske
2026-05-23
Sv. Deziderij je bil goreč in dober škof …

Sv. Deziderij (franc. Didies) se je rodil okoli leta 556 v mestu Autun v Burgundiji (v današnji Franciji). Živel je na Dunaju (južno od Lyona), kjer so ga leta 594 izvolili za nadškofa.
Goreč škof je želel izboljšati disciplino med duhovniki, vendar je bilo precej takih, ki tega niso želeli. Pritožili so se papežu. Papež je svetega škofa sprva opominjal, a ko je izvedel, da je ta po krivem obtožen, ga je pooblastil, da se loti obnove tudi drugih škofij. Ohranjena so tri pisma papeža sv. Gregorja Velikega, ki jih je napisal Dezideriju.
Ker je Deziderij padel v nemilost pri kraljici Brunhildi, potem ko ji je očital zakonolomstva in umore, se je njegovo življenje kmalu končalo. Zgodovinarji te kraljice ne imenujejo zaman »najslabša ženska svojega časa«. Leta 611 je plačala morilce, da so svetega nadškofa kamenjali pri cerkvenih vratih.
Pokopan je v cerkvi sv. Petra in Pavla na Dunaju.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik Marije Pomočnice: Pomočnica v vseh življenjskih težavah
2026-05-24
Cerkev, še zlasti pa Salezijanska družba, danes obhaja slovesen praznik Marije Pomočnice kristjanov.
Ona je naša nebeška Mati, ki nas vodi k Bogu; je pomočnica v vseh življenjskih težavah.

Sv. Janez Zlatousti jo je leta 345 prvi poklical s tem nazivom.
Na uvedbo praznika Marije Pomočnice kristjanov sta vplivala predvsem dva zgodovinska dogodka.
Pod papežem Pijem V. je 7. oktobra 1571 v bitki pri Lepantu manj številčna krščanska vojska premagala Turke. Po tej bitki je bil v litanije dodan naziv »Pomočnica kristjanov«, v cerkveni koledar pa uveden praznik Marije Zmagovalke oz. Kraljice Presvetega rožnega venca.
Ko so v Napoleonovem času papeža Pija VII. nasilno izgnali iz Vatikana, in je celotna Cerkev goreče molila za njegovo vrnitev na Petrov sedež, se je papež vrnil v Rim ravno 24. maja 1814 – po Napoleonovem porazu pri Leipzigu. Spotoma je v znak hvaležnosti obiskal mnoga Marijina svetišča, povsod pa so ga sprejeli veseli verniki. Papež, ki se je zanašal na Marijino pomoč, je 24. maja uvedel praznik Marije Pomočnice kristjanov, in sicer v počastitev njegove slovesne rešitve iz ujetništva.
Poseben prispevek k širjenju pobožnosti Marije Pomočnice pa so dali salezijanci. Sv. Janez Bosko, ki se je rodil mesec dni pred praznikom Marije Pomočnice, je gojil veliko pobožnost do Marije Pomočnice. Don Bosko je ustanovil družbo salezijancev in sester hčera Marije pomočnice. Ustanovil je tudi združenje častilcev Marije pomočnice, s ciljem in željo po promociji pristnega krščanskega življenja po Marijinem zgledu in priprošnji. Zgradil je baziliko, ki je posvečena Mariji Pomočnici.
Pri nas je češčenje Marije Pomočnice kristjanov globoko zakoreninjeno tudi po zaslugi osrednjega slovenskega romarskega središča Marije Pomagaj na Brezjah.

Cerkve v Sloveniji
V Sloveniji je skoraj 50 cerkva in kapel posvečenih Mariji Pomočnici kristjanov.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene Mariji Pomočnici:

Zap. št.
ŽUPNIJA (škofija)

1.
Kranj – Drulovka/Breg (LJ nadškofija)

2.
Ljubljana – Rakovnik (LJ nadškofija)

3.
Ljubno (LJ nadškofija)

4.
Sv. Marija v Puščavi (MB nadškofija)

5.
Zagorje (CE škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Mariji Pomočnici:

Zap. št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Boštanj (NM škofija)
Šmarčna

2.
Cirkovce (MB nadškofija)
Starošince

3.
Črnomelj (NM škofija)
Rodine

4.
Gornja Radgona (MB nadškofija)
Ščavnica

5.
Hinje (NM škofija)
Visejec

6.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Soze

7.
Ljubljana – Sv. Nikolaj (LJ nadškofija)
Križanke

8.
Marezige (KP škofija)
Vanganel

9.
Mošnje (LJ nadškofija)
Brezje – bazilika

10.
Poljane – Dolenjske Toplice (NM škofija)
Gorica

11.
Selca (LJ nadškofija)
Prtovč

12.
Srpenica (KP škofija)
Log Čezsoški

13.
Šmartno (KP škofija)
Vrhovlje

14.
Tržišče (NM škofija)
Kovačev hrib

15.
Videm – Krško (CE škofija)
Dolenja vas

16.
Zagorje (KP škofija)
Ratečevo Brdo

KAPELE Marije Pomočnice:

1.
Adlešiči
Dolenjci

2.
Apače
Žepovci

3.
Beltinci
Bratonci

4.
Bogojina
Filovci

5.
Borovnica
Dražica

6.
Črenšovci
Srednja Bistrica – pokopališka

7.
Gornja Radgona
Ščavnica

8.
Idrija
Idrija – umobolnica

9.
Jesenice
Na Plavžu

10.
Križevci pri Ljutomeru
Banovci

11.
Križevci pri Ljutomeru
Lukavci

12.
Lenart v Slovenskih Goricah
Radehova

13.
Ljubljana – Trnovo
Lepi pot

14.
Maribor – Pobrežje
Maribor – na pokopališču

15.
Marija Širje
Šavna peč

16.
Mekinje
Zduša

17.
Podgrad
Vinja vas

18.
Preska
Bonovec

19.
Rateče – Planica
Tamar

20.
Ravne na Koroškem
Tolsti vrh

21.
Ribnica
Dane

22.
Ribnica
Zadolje

23.
Škocjan pri Novem mestu
Osrečje

24.
Šmartno pri Litiji
Bogenšperk

25.
Tišina
Dolnji Petanjci

26.
Turnišče
Nedelica

Gradiva:
MATI NAS VSEH (v slov.) – 6:45 min: https://donbosko.si/mati-nas-vseh/

Marija Pomočnica (v hr.) – 3:48 min: https://www.youtube.com/watch?v=6cEsVqfEh68

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Beda Častitljivi: Zavetnik lektorjev (bralcev)
2026-05-25
Sv. Beda je bil benediktinec, veliki teolog in učitelj svojim duhovnim bratom. Bil je največji učenjak v svojem času. Za seboj je pustil dragocene spise in bil razglašen za cerkvenega učitelja.

Iz življenja …
Rodil se je okoli leta 672 na severu Anglije.
Beda – njegovo ime je zelo redko – je gotovo izviral iz ugledne, verjetno plemiške družine.
S sedmimi leti so ga starši poslali v šolo k menihom v bližnji benediktinski samostan v Wearmounthu, nato pa šel v šolo v Jarrow, kjer je ostal vse življenje.
Pri devetnajstih letih je prejel diakonsko posvečenje, pri tridesetih pa duhovniško posvečenje ter napisal prve učbenike za pouk v samostanski šoli. Poučeval je poezijo … Bil je največji učenjak svojega časa. Predvsem zaradi svojega najpomembnejšega dela »Zgodovina Cerkve angleškega ljudstva« si je prislužil častni naziv »oče angleškega zgodovinopisja«, ki ga nosi še danes. Beda je imel ogromno znanja tudi s področij poezije, matematike, astronomije, govorništva, gramatike, filozofije, hagiografije, homiletike, eksegeze Svetega pisma … Beda je bil tudi neumorni pisec življenja svetnikov.
Umrl je na praznik vnebohoda, najverjetneje 25. maja 735 v Jarrowu.

Upodobitve
Sv. Beda je najpogosteje upodobljen s svojim zgodovinskim delom, s peresom ali ravnilom v rokah.

Zavetnik
Je zavetnik angleških pisateljev in zgodovinarjev ter lektorjev (bralcev).

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Filip Neri: Zavetnik humoristov in mladih
2026-05-26
»Dobri Neri«, kot svojega sozavetnika sv. Filipa Nerija kličejo Rimljani, je prav poseben svetnik. Uspelo mu je vse, česar se je lotil. V otroštvu in mladosti se je zdelo, da bo šel po drugih poteh …

Iz življenja …
Rodil se je 21. julija 1515 v italijanskih Firencah kot sin revnega notarja. Mati mu je kmalu umrla. Šolo je obiskoval pri dominikancih, pri šestnajstih letih pa prišel k stricu, da bi se izučil za trgovca in katerega naslednik naj bi postal. Toda Filip ga je zapustil kmalu potem, ko je prišel v stik z znamenito benediktinsko opatijo Monte Cassino. Samostanska tišina mu je bila dražja od trgovskega mešetarjenja. Preselil se je v Rim in študiral teologijo. V tem času je dobil svoja prva mistična zamaknjenja in začel versko poučevati ljudi na ulici. Leta 1548 je ustanovil bratovščino, ki je skrbela za potrebe romarjev v Rimu in revne otroke.
S svojo preprostostjo, ljubeznivostjo, šaljivostjo in ponižnostjo je hitro osvojil ljudi, kar se je še posebej pokazalo, ko je leta 1551 postal duhovnik. Za vsakogar je vedno našel pravo besedo. Rimljani so ga zaradi vesele narave in prijaznosti klicali »Dobri«.
Leta 1552 je ustanovil posebno redovno družbo oratorijancev, ki je bila kmalu povzdignjena v kongregacijo. Poleg duhovne rasti in teološke izobrazbe oratorijancev, Filip Neri ni pozabil delati dobrega, zato je obiskoval bolnišnice in revne ter jim pomagal.
Že za časa njegovega življenja so ga ljudje cenili kot svetnika, kajti delal je čudeže, kot npr. lebdenje nad tlemi med sv. mašo, napovedal je papeževe izvolitve, saj je imel sposobnost jasnovidca – bral je misli …
Bil je tudi svetovalec več papežev in visokih cerkvenih dostojanstvenikov, prijateljeval je s številnimi svetimi ljudmi in umetniki, študiral askezo in arheologijo, ljubil naravo in domače živali. Posebej rad je imel glasbo.
Umrl je v Rimu 26. maja 1595. Za svetnika je bil razglašen 1622, to je sedemindvajset let po smrti.

Upodobitve
Umetniki ga pogosto upodabljajo oratorijski obleki (v črni duhovniški obleki) z romarsko palico, rožnim vencem in prižgano svečo oz. plamenečim srcem.

Zavetnik
Filip Neri je apostol Rima, zavetnik humoristov; priporočajo se mu proti neplodnosti, artritistu in potresu.

Molimo
O Bog, prosimo te,
naj Sveti Duh tudi nas tako razvname,
kakor je razžaril srce svetemu Filipu Nériju,
da bomo glasniki tvojega veselja.
Amen.

Gradiva:

Sv. Filip Neri (v ang.) – 3:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=emkztqLJsj8

Sv. Filip Neri (v hr.) – 4:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=4i3t3UMFoVM

Odlomki iz FILM Preferisco il Paradiso (v it.) – 1:34 min: https://www.youtube.com/watch?v=Mea7Zm5skcA

Zgodba o sv. Filipu Neriju – ZA OTROKE (v ang.) – 24:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=1WdJo_HzsN0

Foto: Zajem zaslona filma
Pripravila: Brigita R. Perše

Bl. Alojzij Grozde: Za spravo v slovenskem narodu
2026-05-27
Bl. Alojzij Grozde je umrl pa mučeniške smrti med 2. svetovno vojno (1. januarja 1943), star komaj 19 let. Po vojni se dolga leta o njegovi smrti ni smelo govoriti na glas …

Iz življenja …

Bl. Alojzij Grozde je bil rojen 27. maja 1923 v Gorenjih Vodalah (župnija Tržišče). Ker je bil nezakonski otrok, ni smel živeti skupaj s svojo materjo. Odraščal je pri svojem starem očetu in teti Ivanki.
Bil je odličen učenec, zato je bil sprejet na klasično gimnazijo v Ljubljani, kjer je bival v Marijanišču in vstopil v Marijino kongregacijo ter postal aktiven član Katoliške akcije. Bil je marljiv dijak, nadarjen pesnik in zgled krščanskega življenja. Svoje življenje je razumel kot posebno poklicanost služiti Bogu in ljudem. Življenjsko moč je črpal iz zakramenta sv. evharistije.
Ko se je kot dijak zadnjega letnika gimnazije za božične praznike odpravil iz Ljubljane domov na Dolenjsko, so ga na Mirni na novo leto 1943 zajeli partizani in ga pod krivo obtožbo mučili do smrti, nato pa se je za njim izgubila vsaka sled. Njegovo truplo so 23. februarja našli otroci, ko so nabirali prve zvončke v gozdu pod mirnskim gradom. Pokopali so ga na pokopališču v Šentrupertu. Po njegovi razglasitvi za blaženega, so prenesli njegove relikvije na Zaplaz, osrednjo romarsko svetišče novomeške škofije.

Češčenje
Že takoj po smrti so se mu ljudje v molitvi priporočali kot mučencu za vero.
Dolga leta po končani vojni se o njegovi smrti ni smelo govoriti na glas.
Prvo biografijo o Grozdetu je napisal prof. dr. Anton Strle, ki je sedaj tudi sam svetniški kandidat.

Postopek za beatifikacijo
Leta 1992 se je začel škofijski postopek za njegovo beatifikacijo, ki se je končal leta 2010. 13. junija je bil v Celju slovesno razglašen za blaženega. Grozdetov god je postavljen na njegov krstni in rojstni dan 27. maja.
Postulator: mag. Igor Luzar

Zavetnik
Je zavetnik za mlade, družine in predvsem za odpuščanje, spravo in bratstvo v slovenskem narodu.

Molitev za uslišanje na priprošnjo bl. Alojzija Grozdeta
Nebeški Oče, v blaženem Alojziju Grozdetu
si nam razodel zgled ljubezni do Kristusa in
doslednega življenja po evangeljskih načelih,
za katere je v moči evharistije živel in deloval
vse do svojega pogumnega pričevanja v smrti.
Njegova kri naj bo resnično seme za našo zvestobo,
edinost, odpuščanje in spravo.
Nebeški Oče, na priprošnjo blaženega Alojzija Grozdeta
mi podeli milost, za katero Te prosim …
(tiho izrečem prošnjo).
Amen.
Oče naš …, Zdrava Marija …, Slava Očetu …

GRADIVA:

FILM Srce se ne boji – 1:38 min
RADIJSKA IGRA ob risbah za otroke Lojze Grozde – 1:03:01 min
KNJIGA Lojze Grozde. Pesmi in proza (ur. Anton Štrukelj) – Knjiga prinaša 153 pesmi in 22 proznih besedil.
Pomlad v naši deželi: Devetdnevnica k L. Grozdetu.pdf
Besedilo pesmi Lojzeta Grozdeta: Lepi mesec maj

Juvanova uglasbitev Grozdetove pesmi Videl sem – 2:13 min

PESEM o Lojzetu Grozdetu

Milanka Dragar o Grozdetu – 53:32 min

Več na strani novomeške škofije >>>

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Viljem Akvitanski: Izganjalec hudiča
2026-05-28
Sv. Viljem Akvitanski je po vojaški karieri vstopil v samostan.

Iz življenja …
Sv. Viljem Akvitanski se je rodil v severni Franciji sredi 8. stoletja. Njegov oče je bil grof, po materini strani pa je bil celo v sorodu s cesarjem Karlom Velikim. Kot mladenič se je odlikoval v številnih bojih proti arabskim muslimanskim napadalcem. Leta 804, ko je končal vojaško kariero kot drugi najpomembnejši človek v deželi, je ustanovil samostan Gellone (danes imenovan po njem Saint Guilhem le Désert). Samostan je dal pod nadzor svojega nekdanjega prijatelja iz otroštva, to je benediktinskega opata sv. Benedikta iz Aniane – reformatorja meništva (goduje 11. februarja), katerega samostan je bil v bližini.
Leta 806, po ženini smrti, se je Viljem kot brat menih umaknil v ta samostan in tam umrl 28. maja 812/14. Kanoniziran je bil leta 1066.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo, kako od Benedikta prejema redovno obleko oz. kako odlaga oklep, medtem ko kleči pred sedečim opatom. Upodabljajo ga tudi kot pobožnega človeka bodisi v oklepu ali v benediktinski obleki, z oklepom in krono ob strani. Upodabljajo ga tudi s hudičem ali zmajem, ker je imel dar, da se je ubranil demonov, ki so ga napadali.

Povzela: dr. Brigita R. Perše

Sveti Maksim Emonski: Prvi škof na tleh Ljubljane?
2026-05-29
V ljubljanski stolnici malo pred oltarjem v štirih vdolbinah stojijo kipi emonskih škofov Maksima, Kasta, Genadija in Florija, ki jih je izdelal leta 1713 Angelo Pozzo iz Padove.
Današnji godovnjak sv. Maksim je bil do leta 1961 drugi zavetnik ljubljanske škofije, takoj za sv. Mohorjem in Fortunatom.

Iz življenja …
O njem imamo malo zanesljivih zgodovinskih poročil. Njegovo svetništvo potrjujejo posredna poročila. Je prvi zgodovinsko izpričani škof v Emoni, ki je v 4. stoletju štela okrog pet tisoč prebivalcev. Na ruševinah antične Emone danes stoji mesto Ljubljana. Emona je imela družbo asketov in Bogu posvečenih devic, ki jih je dobro poznal sv. Hieronim, slavni prevajalec Svetega pisma v latinski jezik.
Predvideva se, da je bil škof Maksim Emonski tudi graditelj njenega emonskega škofijskega središča. Arheološki ostanki emonske bazilike dokazujejo razvito bogoslužje v tedanjem času. O usodi sv. Maksima po letu 390 ni nič znanega. Domneva se, da je umrl okoli leta 396.

Napis v ljubljanski stolnici pravi, da je bil sv. Maksim mučenec, vendar pa so izročila o njegovem mučeništvu nastala šele v visokem srednjem veku. Po legendi naj bi sv. Maksim umrl mučeniške smrti s kamenjanjem v času cesarja Decija okoli leta 252, kar pa je v nasprotju z zgodovinskim dokazi, ki kažejo, da je živel v 4. stoletju.

Gradiva:

Zgodnjekrščansko središče v Ljubljani – 2:15 min: https://www.youtube.com/watch?v=84dLOr0Fsf0

Dan v Emoni – 3:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=8YrqEQs0PRg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Ivana Orleanska: Bojevnica z zastavo na konju
2026-05-30
Devica, bojevnica, »čarovnica«, mučenka, svetnica. Vse te naslove si je sv. Ivana Orleanska (Jeanne d’Arc) prislužila v samo devetnajstih letih svojega burnega in kratkega življenja.

Iz življenja …
Ivana Orleanska se je rodila leta 1412 v veliki kmečki družini v Domremyju v pokrajini Loreni (v Franciji) v obdobju stoletne vojne med Anglijo in Francijo. Demoralizirani in razdeljeni Francozi so bili z nesposobnim vladarjem Karlom VII. na robu popolnega propada. Po osvojitvi mesta Orleans so Angleži želeli z orožjem zasužnjiti in okupirati celotno Francijo … V tako brezupnem položaju pride rešitev s strani mladega dekleta, božje izbranke Ivane Orleanske, ki je zelo pobožna, neuka in nepismena.
Pri trinajstih letih je imela Ivana videnje, v katerem so se ji prikazali sv. Mihael, sv. Katarina in sv. Marjeta in ji rekli, naj osvobodi Francijo iz stoletne vojne proti Angležem in naj poskrbi za slovesno kronanje francoskega kralja. Po prvih neuspelih poskusih, ko so jo zasmehovali, ji je leta 1429 uspelo oblečeni kot moški v spremstvu priti pred samega kralja. Kmalu je postala članica kraljevega dvora. Tam ji je v kratkem času uspelo povrniti vnemo domoljubja, željo osvoboditi domovino. Ivana, »Devica Orleanska«, na čelu vojske in z mečem v roki osvobodi Orleans. Njene zmage so leta 1429 omogočile kronanje Karla VII. za francoskega kralja. Narodu je povrnjeno samospoštovanje, moč za popoln izgon Angležev.
Na žalost kralj pod vplivom slabih svetovalcev znova vstopi v politične spletke, sv. Ivana Orleanska, že ranjena, pa ostaja osamljena v svojih namerah. Ujamejo jo leta 1430 in predajo Angležem, ki jo na cerkvenem sodišču 30. maja 1431, kljub njeni teološko brezhibni obrambi, obsodijo in sežgejo kot čarovnico na grmadi v Rouenu.
Nihče ni dvignil glasu njej v zagovor, nihče ni poskušal posredovati. Sama, ponižana, vnaprej obsojena … Za obsodbo pred svetnim sodiščem ni bilo najmanjše podlage, zato je prišla pred cerkveno – zaradi krivoverstva in čarovništva. Vendar pa jo zelo kmalu, že leta 1456, Cerkev rehabilitira in postane simbol domoljubja za vse Francoze ter neizčrpen vir navdiha za umetnike vseh narodov; od pisateljev (Villon, Schiller, Claude, Shaw), slikarjev (Rude, Ingres), glasbenikov (Verdi, Gounod) do filmskih ustvarjalcev (Dreyer).
Leta 1920 je razglašena za sveto.

Zavetnica
Je zavetnica Francije ter radijskih postaj, ujetnikov, vojakov, zapornikov.

Upodobitev
Umetniki jo pogosto upodabljajo kot mlado dekle z oklepom na konju, z mečem in zastavo v rokah.

Gradiva:

Zgodba o Ivani Orleanski – napovednik filma (v ang.) – 2:23 min : https://tvprofil.com/si/film/4887/ivana-orleanska

Sv. Ivana Orleanska (v hr.) – 4:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=SZdR0MSjC_w

Foto: Zajem zaslona filma
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Obiskanje Device Marije
2026-05-31
31. maj: Obiskanje Device Marije je praznik, ki temelji na Lukovem evangeliju (Lk 1, 39-56).
V blagoslovljenem stanju se Devica Marija odpravi na obisk k sorodnici sv. Elizabeti, da ji pomaga pri porodu. Gre za ganljivo srečanje dveh globoko vernih nosečnic, ki slavita Boga, ker jima je izkazal obilo milosti. Tudi otroka pod njunima srcema sta se razveselila tega srečanja. Iz tega srečanja evangelist ohrani Elizabetin Benedictus (Blagoslovljen) in Marijin Magnifikat, hvalnici, ki ju Cerkev moli vsak dan v osebni in liturgični skupni molitvi.
Marijino obiskanje ni toliko Marijin praznik, pač pa nekakšna umestitev Jezusovega predhodnika sv. Janeza Krstnika in hkrati prvo razodetje učlovečene Božje besede na zemlji.

Cerkve v Sloveniji
Marijinemu obiskanju je v Sloveniji posvečenih enajst cerkva (6 župnijskih, 5 podružnične) in tri kapele, kot je razvidno iz spodnje tabele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene Marijinemu obiskanju:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Draga (LJ nadškofija)

2.
Markovci (MS škofija)

3.
Petrovče (CE škofija)

4.
Polenšak (MB nadškofija)

5.
Ponikve (KP škofija)

6.
Špitalič (MB nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Marijinemu obiskanju:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Košana (KP škofija)
Gornja Košana

2.
Ljubljana – Marijino oznanjenje (LJ nadškofija)
Rožnik

3.
Muta ob Dravi (MB nadškofija)
Marija ob Bistrici

4.
Sv. Ana v Slovenskih Goricah (MB nadškofija)
Rožengrunt

5.
Škocjan pri Novem mestu (NM škofija)
Zloganje

KAPELE:

1.
Dobrovnik (MS škofija)
Radmožanci

2.
Loče pri Poljčanah (MB nadškofija)
Graščina Pogled ?

3.
Turnišče (MS škofija)
Lipa (++)

Gradiva:

Obiskanje Device Marije (v hr.) – 3:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=YWpUwIOXfDY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
[/fusion_text][/fusion_builder_column][/fusion_builder_row][/fusion_builder_container]
