Praznik Žalostne Matere Božje: Mati žalostna je stala...
2030-09-15
God Žalostne Matere Božje obhajamo takoj po prazniku Povišanja Sv. Križa. Marija je namreč v trpljenju najtesneje povezana s svojim Sinom, saj je pod križem postala »kraljica mučencev«.

O prazniku …

Pobožnost in praznik Žalostne Matere Božje ima svoj svetopisemski temelj v Simeonovi prerokbi Mariji v Lukovem evangeliju: »In tvojo lastno dušo bo presunil meč!« (Lk 2,35)
V srednjem veku so o Marijinih žalostih pobožno razmišljali redovniki serviti, temu pa so počasi sledili tudi drugi kristjani. Praznik Žalostne Matere Božje je uvedel papež Pij VII. leta 1814, ko se je vrnil iz Napoleonovega jetništva.
Krščanska pobožnost je v evangelijih opazila sedem trenutkov v Marijinem življenju, ki so ji prizadeli veliko trpljenja, »sedem bolečin«:

žalost: Simeonova prerokba Marijine žalosti;
žalost: Beg svete Družine v Egipt pred krutim Herodom;
žalost: Dvanajstletni Jezus se »izgubi« v Jeruzalemskem templju;
žalost: Marijino srečanje z Jezusom na križevem potu;
žalost: Marijina žalost ob Jezusu, pribitem na križu;
žalost: Snemanje mrtvega Jezusa s križa in položitev njej v naročje (pieta);
žalost: Polaganje Jezusa v grob.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas so Žalostni Materi Božji posvečene tri župnijske cerkve (v ljubljanski nadškofiji Breznica in Stična, v novomeški škofiji pa Leskovec pri Krškem) ter 29 podružničnih cerkva in 26 kapel, kot je razvidno iz spodnje tabele.

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Žalostni Materi Božji:

ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Idrija (škofija KP)
Kalvarija Idrija (++)

2.
Kočevska reka (škofija NM)
Zdihovo

3.
Kresnice (nadškofija LJ)
Kresniške Poljane

4.
Metlika (škofija NM)
Tri fare

5.
Miren (škofija KP)
Grad

6.
Mokronog (škofija NM)
Žalostna gora

7.
Mozelj (škofija NM)
Zdihovo

8.
Novo mesto – Sv. Lenart (škofija NM)
Veliki Slatnik (++)

9.
Podgraje (škofija KP)
Zabiče

10.
Podsreda (škofija CE)
Stare gore

11.
Podzemelj (škofija NM)
Klošter (++)

12.
Poljane nad Škofjo Loko (nadškofija LJ)
Bukov vrh

13.
Preserje (nadškofija LJ)
Prevalje

14.
Radeče (nadškofija LJ)
Žebnik

15.
Senožeče (škofija KP)
Dolenja vas

16.
Slovenska Bistrica (nadškofija MB)
Slovenska Bistrica

17.
Sodražica (nadškofija LJ)
Strmica

18.
Središče ob Dravi (nadškofija MB)
Središče ob Dravi

19.
Studeno (škofija KP)
Predjama (++)

20.
Sv. Križ – Podbočje (škofija NM)
Bušeča vas

21.
Sv. Marjeta ob Pesnici (nadškofija MB)
Vosek

22.
Sv. Miklavž pri Ormožu (nadškofija MB)
Jeruzalem

23.
Sv. Trojica Podlehnik (nadškofija MB)
Stanošina

24.
Šentjanž (škofija NM)
Leskovec

25.
Škofja Loka (nadškofija LJ)
Lontrg

26.
Trebnje (škofija NM)
Vinigorica

27.
Vače (nadškofija LJ)
Vače (++)

28.
Višnja gora (nadškofija LJ)
Dedni dol

29.
Zagorje (škofija KP)
Drskovče

KAPELE:

1.
Banja Loka (škofija NM)
Gora pri Ravnah

2.
Brdo (nadškofija LJ)
Brdo

3.
Čatež ob Savi (škofija NM)
Sobenja vas

4.
Črnomelj (škofija NM)
Črnomelj

5.
Dekani (škofija KP)
Dekani (++)

6.
Dolenci (škofija MS)
Budinci

7.
Goriče (nadškofija LJ)
Golnik

8.
Kostanjevica na Krki (škofija NM)
Gorjanci

9.
Križevci pri Ljutomeru (škofija MS)
Grlava

10.
Mala nedelja (škofija MS)
Mala nedelja (++)

11.
Moravče (nadškofija LJ)
Hribce

12.
Novo mesto – Kapitelj (škofija NM)
Ločna (++)

13.
Pišece (škofija CE)
Pišece

14.
Polhov Gradec (nadškofija LJ)
Kalvarija

15.
Poljane nad Škofjo Loko (nadškofija LJ)
Brezje

16.
Ptuj – Sv. Peter in Pavel (nadškofija MB)
Rogoznica (++)

17.
Radovljica (nadškofija LJ)
Radovljica – župnišče

18.
Ribnica (nadškofija LJ)
Otavice

19.
Ribnica (nadškofija LJ)
Žlebič

20.
Srednja vas v Bohinju (nadškofija LJ)
Ukanc (++)

21.
Stari trg pri Ložu (nadškofija LJ)
Dolenje Poljane

22.
Sv. Trojica v Slov. goricah (nadškofija MB)
Gornje Verjane

23.
Šentrupert (škofija NM)
Šentrupert

24.
Št. Ilj v Slovenskih goricah (nadškofija MB)
Štrihovec

25.
Toplice (škofija NM)
Pleš

26.
Toplice (škofija NM)
Dolenjske Toplice (++)

Gradiva:

Žalostna Mati Božja (v hr.) – 2:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=dg0sQcxaK_8

PESEM Stabat Mater Dolorosa (v lat.) – 5:23)

PESEM Mati žalostna je stala (v slov.) – 3:32 min: https://www.youtube.com/watch?v=SfaNe-ZvDZM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Robert Bellarmino: Zavetnik katehistov, katehumenov, pisec bestsellerjev
2030-09-17
Sv. Robert Bellarmino je »pisec teoloških bestsellerjev 16. in 17. stoletja«. Že samo dejstvo, da je njegov Mali katekizem za ljudstvo dosegel 400 izdaj in bil preveden v 60 jezikov (tudi v slovenščino), nas osupne in upraviči njegov naziv cerkvenega učitelja.

Iz življenja …
Sv. Robert Bellarmino se je rodil leta 1542 v družini z dvanajstimi otroki v kraju Montepulciano v Italiji. Njegova pobožna mati je bila sestra papež Marcela II., ki si je želela, da bi se jezuitom pridružilo vseh pet njenih sinov. Njene sanje je uresničil tretji sin po vrsti sv. Robert, ki je k jezuitom vstopil leta 1560.
Pridno se je posvečal učenju in bil leta 1570 posvečen v duhovnika. Bil je odličen govornik in dober v pisanju. Papež Gregor XIII. ga je poklical v Rim za profesorja na Collegium Romanum (današnji Gregoriani). Iz njegovih predavanj je nastalo njegovo najbolj znano delo Razprave o spornih vprašanjih krščanske vere proti heretikom našega časa ali na kratko Controversiae. V štirih zvezkih tega obsežnega dela je sv. Robert Bellarmino sistematično analiziral vsa vprašanja, ki jih je sprožil protestantizem. Z njim ni samo branil katoliške vere, pač pa spreobrnil tudi mnogo protestantov. Delo je pisano brez žalitev in posmehovanja, dialoško, danes bi rekli ekumensko. Nekaterim v Katoliški Cerkvi se je to zdelo preveč spravljivo, premalo ostro, zato so Controversiae za kratek čas prišle na seznam prepovedanih knjig.
Sv. Robert je bil imenovan za kardinala. Po smrti papeža Klemena VIII. je bil celo v najožjem izboru za papeža, a ni bil izvoljen. Novemu papežu Pavlu V. je postal najdragocenejši teološki svetovalec. Bil je tako ugleden, spoštovan in svet, da je s svojimi modrimi mnenji pogosto spreminjal poglede vseh preostalih kardinalov. Vse do svoje smrti, 17. septembra 1621 je delal v različnih visokih službah papeške kurije.
Na lastno željo je pokopan poleg sv. Alojzija Gonzage v cerkvi sv. Ignacija v Rimu.

Zavetnik
Sv. Robert Bellarmino je zavetnik odvetnikov, katehistov, katehumenov.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo v jezuitski in kardinalski obleki s križem in knjigo.

Gradiva:

Duhovne misli Benedikta XVI. za god sv. Roberta Bellarmina.html

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Jožef Kupertinski: Leteči svetnik
2030-09-18
Ko je leta 1663 v Osimu umrl minorit Jožef Kupertinski, je bilo njegovo ime znano že po vsej Evropi. Sodobniki so ga prepoznani kot dobrega spovednika, velikega spokornika in molilca ter ponižnega meniha. Najbolj pa je bil znan po svojih izrednih darovih, kot je dar lebdenja, in zaradi česar so ga imenovali »leteči svetnik«. Je zavetnik letenja, letalstva.

Iz življenja …
Jožef Marija Desa se je rodil 17. junija 1603 na jugu Italije, v Copertinu, kot najmlajši otrok. Otroštvo je preživel v revščini. Šolo je moral zaradi bolezni večkrat prekiniti. Zelo si je želel postati duhovnik, a so ga številni samostani zavrnili kot neprimernega, dokler ga leta 1626 končno niso sprejeli minoriti v samostanu della Grotella. Kljub velikemu trudi, je težko napredoval na duhovniški poti in leta 1628 prejel duhovniško posvečenje.
In zdaj so se na zunaj začeli kazati njegovi mistični darovi (zamaknjenja, dar čudežev in prerokovanja, videnja, videl je ljudem v srce in vest), ki so mu hitro prinesli slavo, a tudi številne križe. Sam si je prizadeval ostati ponižen in se veliko pokoril. Živel je zelo ubožno, v celici brez pohištva, spal na odeji na podu.
Zaradi ekstaze in lebdenja je vzbudil sum, da je prevarant. O njem je leta 1638 razpravljala inkvizicijska komisija v Neaplju in Rimu, a ga niso mogli spoznati za krivega. Čudež se je ponovil v kapeli samostana sv. Gregorja pred inkvizicijskimi sodniki. Tudi oni so ga videli, kako v zanosu lebdi v zraku.
Predstojniki so ga poslali v Assisi, kjer je ostal 14 let, kjer je še naprej imel tiste izredne milosti. Ljudje so še naprej stalno prihajali k njemu, tudi duhovniki in prelati, ki so se mu priporočali in ga prosili za nasvet. Zadnja leta svojega življenja je svetnik preživel v samostanu sv. Frančiška v Osimu pri Anconi v Italiji. Umrl je 18. septembra 1663. Za blaženega je bil razglašen leta 1753, za svetnika pa leta 1767.

Zavetnik
Je zavetnik letenja, letalstva in vesoljcev. Priporočajo se mu dijaki in študentje, zlasti tisti, ki opravljajo izpite, za srečo pri izpitih.

Upodobitve
Umetniki sv. Jožefa Kupertinskega najpogosteje upodabljajo v minoritskem habitu, največkrat kako lebdi v zraku ali leti. Ponekod ima upodobljen celo peruti.

Gradiva:

Sv. Jožef Kupertinski (v hr.) – 2:42 min: https://www.youtube.com/watch?v=yI6AllA-HZc

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Januarij: "Čudež sv. Januarija"
2030-09-19
Sv. Januarij je zavetnik mesta Neapelj in čudodelnik. Znan je predvsem po »čudežu sv. Januarija«.

Iz življenja …
Sv. Januarij se je rodil v Neaplju ali v Beneventu v Italiji ugledni plemiški družini. Živel je na prehodu iz 3. v 4. stoletje. Bil je škof v Neaplju (nekateri viri navajajo Benevent).
Odločno je nasprotoval arijskemu krivoverstvu in bil zaradi tega napaden in preganjan. Mučeništvo je prestal v času Dioklecijana 19. septembra 305.
Staro izročilo pravi, da je med njegovim mučenjem eni od žena uspelo ujeti nekaj njegove krvi v posodo. To kri hranijo v katedrali v Neaplju in se vsako leto ob svetnikovih obletnicah (1. maja, 19. septembra in 16. decembra) za nekaj časa utekočini, nato pa se spet strdi. Ta »čudež sv. Januarija« je do danes nepojasnjen. Med Neapeljčani velja prepričanje, da zanje ne bi bilo dobro, če se kri v steklenih posodicah ne bi utekočinila. Če se čudež zgodi z zamudo ali pa se sploh ne, je to znamenje za preplah.

Zavetnik
Je zavetnik Neaplja, proti vulkanskim izbruhom.

Upodobitve
Umetniki sv. Januarija najpogosteje upodabljajo kot škofa z mečem, obdanega z zvermi, stoječega sredi plamenov. Nad evangelijem ima v levici običajno steklenički s krvjo, v desnici pa drži škofovsko palico.

Gradiva:

Sv. Januarij (v hr.) – 1:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=IKkrjoQ2-s8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Andrej Kim Taegon in drugi: Korejski mučenci
2030-09-20
Sv. Andrej Kim Taegon in Pavel Chong sta korejska mučenca. Krščansko se je prek Kitajske širilo v Korejo, zlasti v 19. stoletju in pozneje.

O korejskih mučencih …
Tako kot v drugih deželah je bilo tudi v Koreji mnogo nasprotovanja, preganjanja in mučenja zaradi krščanske vere. V Koreji je preganjanje potekalo v več časovnih obdobjih, zlasti pa med leti 1839-1846 in 1866-1867. Mučenci so bili misijonarji, ki so prihajali iz evropskih dežel, pa tudi domači verniki in duhovniki.
Papež Janez Pavel II. je leta 1984 razglasil za svete okoli sto mučencev, ki so v Koreji neustrašno pričali za krščansko vero, na čelu katerih sta duhovnik Andrej Kim Taegon in katehist Pavel Chong. Med njimi so trije škofje, osem duhovnikov, ostali pa so laiki (ne-poročeni, mladi, stari, dečki).

Gradiva:

Sv. Andrej Kim Taegorn (v hr.) – 2:48 min: https://www.youtube.com/watch?v=jLdJdt3cMg4

Sveti Matej: Apostol in evangelist
2030-09-21
Sv. Matej je napisal Matejev evangelij, v katerem poudarja, da je Jezus Kristus Davidov, Abrahamov sin, in predvsem, da je dopolnil Staro zavezo. Matejev evangelij je med evangeliji najdaljši; obsega 28 poglavij.
Če je sv. Matevž vedren, prijetna bo jesen.

Iz življenja …
Sv. Matej se je rodil v 1. stoletju v Galileji. Samega sebe imenuje Matej, evangelist Marko pa ga imenuje Levi, Alfejev sin. Bil je carinik, Jud v službi rimskih okupatorjev. Takšne ljudi je narod sovražil. In prav takega carinika Jezus pokliče za apostola, verjetno je na njem odkril tudi pozitivne lastnosti. Poklical ga je: »Hodi za menoj« in Matej je vstal in šel za njim. Jezus ga je navznoter ganil z nevidnim sunkom svoje milosti.
Med Jezusovimi učenci je Matej veljal za bolj izobraženega; kot cestninar je bil gotovo vešč branja in pisanja, pa tudi Stara zaveza mu ni bila tuja, saj se je pogosto skliceval nanjo.
Napisal je evangelij, izročilo pravi da v Judeji in to v hebrejščini (aramejščini), ki je bil nato preveden v grščino.
Potem ko je zapustil Palestino, naj bi šel oznanjat evangelij v Etiopijo, kjer naj bi pretrpel mučeniško smrt. Njegove relikvije hranijo v Salernu na jugozahodu italijanskega “škornja”.

Zavetnik
Sv. Matej je zavetnik knjigovodij, finančnih in bančnih uslužbencev, carinikov, priprošnjik proti alkoholizmu.

Upodobitve
Umetniki sv. Mateja najpogosteje upodabljajo z angelom oz. otrokom (Sinom človekovim) ob sebi, pogosto ima ob sebi zvitek ali knjigo. Upodobljen je kot starejši človek z dolgo brado. Njegovi drugi atributi so še: mošnjiček, sekira, meč, plačilna miza.

Gradiva:

Sv. Matej (v hr.) – 4:18 min: https://www.youtube.com/watch?v=6JXcV7JhqQ8

Sv. Matej (v ang.) – 2:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=2A1bNBUpiKc

Zgodba o sv. Mateju (v ang.) – 16:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=RbPecmTJ-k8

Poklic, navdihnjenje in mučeništvo sv. Mateja
Kadarkoli pridem v Rim vedno pohitim v cerkev svetega Ludvika Francoskega in stopim po cerkvi do kapele, ki se nahaja desno od glavnega oltarja. Ustavim se, če ni več poletje, vržem kovanec za 100 lir v avtomat, da se prižgo luči in opazujem – bogve katerikrat – svetega Mateja, ki ga je naslikal slikar Caravaggio.
Na levi steni je predstavljen poklic svetega Mateja. Cariniki ostrih obrazov sedijo za mizo – med njimi je deček, ki bo imel nekoč prav tako neusmiljen obraz – s pohlepnimi očmi preštevajo denar. Na vratih se je v senci pojavil človek, ki je stegnil svojo dolgo roko. Eden izmed carinikov je dvignil glavo. Njegove oči so se srečale z neznancem na pragu in z njegovo dolgo iztegnjeno roko. Ne da bi umaknil pogled s Skrivnostnega, je Matej pokazal nase in brez besed vprašal: »Ali jaz?«
Jezus je prišel v skrivališče bančnikov, si med njimi enega izbral in ga poklical. Ni šel v tempelj, kjer so bili dostojanstveniki in pismouki; njegovo oko se ni ustavilo na farizeju, ki se je do malenkosti držal božjega zakona in preziral carinike, ki niso bili tako tenkovestni. Jezus je iztegnil svojo roko iz polmraka k Mateju, ki ni sovražil denarja, ki je znal krasti in goljufati; ki je imel rad to, kar se vidi in otipa in se ni prav nič zanimal za neminljivo. Ali jaz? Jezus je v zgodovini nadaljeval s tako prakso. Poklical je tiste, ki so najmanj pričakovali; išče take, ki zijajo od začudenja, ko zagledajo njegovo roko, ki prihaja iz mraka in se sprašujejo: »Ali jaz?« Gre mimo tistih, ki se imajo za bolj poklicane, bolj vredne in bolj pripravljene. Ali jaz?
Na oltarju kapele je nesmrtni Caravaggio naslikal navdihnjenje svetega Mateja. To navdihnjenje je prišlo nepričakovano. Ni uspel niti sesti na stol, le z eno nogo se je nekako usedel. Stol je v takem položaju, da bo vsak trenutek padel, ena noga je v zraku. Mateja pa to ne zanima, ves se je predal angelu, ki mu govori besede, on pa si jih beleži s točnostjo bančnika in neposrednostjo cestninarja. Človeka, ki ga je Jezus poklical in ki se je odločil, da bo šel za njim in njegovim naukom, je presenetilo navdihnjenje. Prišlo je v takem trenutku, ki ga je lahko najmanj pričakoval in ni uspel niti sesti; sili ga, da si to zapiše, ne s peresom in črnilom, ampak z delom in trudom, ne na papirus, ampak v knjigo življenja. Tako hitro, tako nenadoma in tako nevarno. Če se stol premakne, bo padel.
Na desni strani je večni Caravaggio predstavil mučeništvo svetega Mateja. Apostol umira na tleh pod udarci, obkrožen je z mišičastimi ljudmi; ali ni med nasilniki tudi deček z nežnim obrazom, ki je bil v skrivališču takrat, ko je Učenik poklical Mateja? Angel prihaja, da bi Mateju izročil palmo mučeništva – palmo zmage. To je usoda, ki doleti tistega, ki je šel za dolgo iztegnjeno roko, ki je vabila iz teme, iz Skrivnosti; vržen je bil na tla zaradi svoje telesne slabosti in zaradi hudobije drugih. Toda palma nikoli ne ovene.
Kadarkoli pridem v Rim – to ni tako malokrat – pohitim v cerkev svetega Ludvika Francoskega in gledam – moj Bog, kdove katerikrat – poklic, navdihnjenje in mučeništvo svetega Mateja na Caraggiovem platnu. Ko boste prišli v Rim – prej ali slej – pojdite k svetemu Ludviku Francoskemu … Ali jaz?
Povzeto po Ivanu Golubu in oblikovano v PPS Božji klic sv. Mateja

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Mavricij: Prvi temnopolti svetnik?
2030-09-22
Sv. Mavricija častijo predvsem na nemškem in francoskem jezikovnem področju; tam veliko otrok nosi njegovo ime. V Sloveniji so mu posvečene tri cerkve.

Iz življenja …
Sv. Mavricij se je rodil okoli leta 250 po vsej verjetnosti na teritoriju današnjega Sudana, kjer se je krščanstvo zgodaj ukoreninilo. Po izročilu je bil sv. Mavricij rimski poveljnik 6600 članske Tebajske legije, ki je bila večinoma krščanska. Tebajska je imenovana zato, ker so bili njeni vojaki večinoma iz pokrajine Tebaide v Gornjem Egiptu. Mavricij je skrbel za njihovo telesno in duhovno formacijo.
Mavricijevi legionarji so bili leta 285 poslani čez Alpe na ozemlje današnje Švice z nalogo, da nekje naredijo red in ustavijo vzpon krščanstva. Ker so zavrnili ukaz cesarja Maksimijana v zvezi s pobijanjem nedolžnih ljudi in darovanjem malikom, jih je leta 286 dal surovi in kruti cesar vse poklati na kraju, kjer je danes mesto in opatija St. Maurice (St. Moritz) ob reki Rhoni v Švici.

Upodobitve
Umetniki sv. Mavricija najpogosteje upodabljajo kot rimskega poveljnika ali viteza s kopjem in zastavo, od leta 1250 tudi kot temnopoltega Mavra. Mavricij je bil namreč po vsej verjetnosti črnec, kajti njegovo ime v latinščini pomeni Maver oz. zamorec (črnec) – v starem veku se je severozahodna Afrika imenovala Mavretanija.

Zavetnik
Sv. Mavricij je zavetnik vojakov, orožarjev, konj, trgovcev, vinske trte, barvarjev, stekloslikarjev, izdelovalcev klobukov idr. poklicev; je priprošnjik v bojih, proti protinu in obsedenosti.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas sta sv. Mavriciju posvečeni dve župnijski cerkvi, in sicer v župniji Jurklošter (celjska škofija) in Šmarca – Duplica (ljubljanska nadškofija) ter ena podružnična cerkev v župniji Dobrnič (kraj Šmaver Rdeči Kal).

Gradivo:

Sv. Mavricij – Prvi temnopolti svetnik (v ang.) – 14:40 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti pater Pij: Stigmatik našega časa
2030-09-23
Vrsto let so se množice romarjev zbirale pri samostanu v italijanskem kraju San Giovanni Rotondo, da bi videle duhovnika s stigmami. Kjerkoli Italijani živijo in delajo, je zagotovo podoba p. Pija iz Pietrelcine.
Vsako leto njegov grob obišče okrog 7 milijonov ljudi, to je dvakrat več kot Lurd.

Iz življenja …
Sv. Pij se je rodil 25. maja 1887 kot drugi od osmih otrok v kmečki družini v Pietrelcini v Italiji. Že naslednji dan je bil krščen in dobil ime Frančišek (Francesco). Zgodaj so opazili, da je veliko molil, malo spal in iskal tišino.
Pri šestnajstih letih je vstopil h kapucinom in prevzel redovno ime Pij. Doma so bili vsi srečni. Leta 1910 je postal duhovnik. Do leta 1915 je služil kot kaplan v svojem kraju in iz zdravstvenih razlogov bival pri svojih starših. Leta 1916 so ga poslali v samostan San Giovanni Rotondo, kjer je ostal do svoje smrti. Na mestu, kjer je bila od leta 1910 opazna pordelost kože, so se 20. septembra 1918 pojavile stigme – krvave rane na rokah in drugih mestih Kristusovih ran – ki so bile vidne vse do njegove smrti. Kljub temu, da jih je skušal prikriti z rokavicami, je p. Pij hitro zaslovel. V samostan so prihajali ljudje od daleč, da bi bili pri njegovi sv. maši in spovedi, da bi dobili njegov nasvet in tolažbo. Poleg drugih nadnaravnih sposobnosti je imel namreč tudi dar branja v dušah. Sredi tolikšnega občudovanja, pa si je sam želel biti samo ubogi brat, ki moli. Celi dan in velik del noči je preživel v pogovoru z Bogom. Ljubezen do bližnjega je v celoti izkazal tako, da je več kot petdeset let sprejemal velike množice ljudi, ki so se obračali nanj za spoved, nasvet in tolažbo. »Nadlegovali« so ga povsod: v cerkvi, zakristiji, samostanu. A on ni nikogar zavrnil. Obujal jim je vero, delil milost in prinašal luč. P. Pij je imel dar bilokacije, torej je lahko bil hkrati na različnih krajih, med drugim pa je Karlu Wojtyli napovedal izvolitev za papeža in poskus atentata leta 1981.
Hkrati pa je naraščal tudi skepticizem s strani njegovega reda in Vatikana. Leta 1922 so njegovo pastoralno delovanje omejili. To je bil hud udarec za p. Pija. Vernike pa to ni zanimalo. K njemu je prihajalo vedno več romarjev, ki so jih organizirale v lastni režiji molitvene skupine, p. Pij pa je nanje polagal roke. Zlasti v revnih, trpečih in bolnih je videl Kristusovo podobo in se jim posebej daroval. Dolga leta je bolečine v ranah prenašal z osupljivo mirnostjo. Od leta 1940 je s pomočjo številnih donacij zgradil eno največjih klinik v Italiji, ki se je odprla leta 1956.
Ko je leta 1968 umrl, so ga v prisotnosti 100.000 ljudi pokopali v kripti samostanske cerkve. Za svetnika je bil razglašen leta 2002.
»Svetost pomeni presegati sebe; pomeni popolno zmago nad vsemi našimi strastmi; pomeni resnično in stalno prezirati sebe in zemeljske stvari, dokler nimamo rajši uboštva kot bogastva, ponižanja bolj kot časti, bolečine bolj kot užitka.«

Molitev sv. patra Pija
O Jezus, moj Jezus, daj mi otroško srce, čisto in prozorno kakor studenec.
Božja Mati, izprosi mi preprosto srce, ki ne bo preobčutljivo v trpljenju,
srce velikodušno za žrtve, nežno in sočutno,
zvesto in plemenito, ki ne išče maščevanja za žalitve.
Napravi blago in ponižno moje srce, ki ljubi, ne da bi zahtevalo ljubezen;
veselo, da ne pomeni nikomur nič, da more živeti samo v Srcu tvojega Sina.
Napravi moje srce veliko, da ga nobena težava ne potre,
nobena nehvaležnost ne zapre, nobena brezbrižnost ne utrudi;
srce, ki bo trpelo samo za čast Jezusa Kristusa,
ranjeno od Njegove ljubezni, katere rana se zaceli samo v nebesih. Amen.

Molimo
Dobri Oče,
na priprošnjo sv. Pija iz Pietrelcine
vzbudi v meni željo po molitvi in
popolnem sprejemanju mojega križa.
Amen.

Gradiva:

PESEM bratov kapucinov – Pater Pij (3:35 min): https://www.youtube.com/watch?v=K3RcC0XDWAE

Sv. Pij – dokumentarni FILM (v hr.) – 19:18 min: https://www.youtube.com/watch?v=-dOp4ybfRfE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Anton Martin Slomšek: Prvi slovenski blaženi
2030-09-24
God bl. Antona Martina Slomška obhajamo 24. septembra. Na nedeljo, ki je po datumu najbližje njegovemu godu, pa obhajamo t. i. Slomškovo nedeljo.

Iz življenja …

Bl. Anton Martin Slomšek se je rodil 26. novembra 1800 na Slomu pri Ponikvi kot prvi od osmih otrok v kmečki družini. Mati je na porodu osmega umrla. Na Ponikvi se je odlikoval kot najboljši učenec nedeljske šole, ki jo je vodil kaplan Jakob Prašnikar. Čeprav naj bi na očetovo željo ostal na kmetiji, sta mati in Prašnikar dosegla, da je šolanje nadaljeval. Šolal se je v Celju, Ljubljani, Senju in Celovcu, kjer je stopil v semenišče in bil 8. septembra 1824 posvečen v duhovnika. Ponudbo predstojnikov za doktorski študij je odklonil, ker mu je bilo pri srcu dušno pastirstvo.

Kot kaplan je služboval na Bizeljskem in pri Novi Cerkvi. Od 1829 do 1838 je bil duhovni voditelj bogoslovcev v celovškem bogoslovju, potem pa šest let župnik v Vuzenici, kjer je napisal izredno uspeli priročnik za nedeljske šole z naslovom Blaže in Nežica v nedeljski šoli. Leta 1844 je postal kanonik na škofiji v Št. Andražu v Labotski dolini (v današnji Avstriji), a se je po dveh letih vrnil v Celje, kjer je prevzel službi župnika in opata. Slomšek je bil odličen pridigar. Veliko je tudi pisal; tudi pesmi, od katerih je mnogo ponarodelih. Kot veliki buditelj narodne zavesti je odločno zagovarjal slovenstvo, vrednost materinega jezika in dolžnost živeli iz duhovnih in narodnih korenin.
A. M. Slomšek, Tomaž Perko
5. julija 1846 je bil v salzburški stolnici posvečen v škofa. V letu 1859 je prenesel sedež škofije iz Št. Andraža na Koroškem v Maribor ter preuredil škofijske meje. Močno si je močno prizadeval za oblikovanje duhovnikov, z ljudskimi misijoni in knjižicami pa je pri vernikih poglabljal vero. Umrl je 24. septembra 1862 v Mariboru; pokopali so ga na mariborskem mestnem pokopališču, leta 1941 so njegove posmrtne ostanke prenesli v frančiškansko cerkev, 1978 pa v stolnico.
Tik pred svojo smrtjo je zapisal:
»Ko sem postal duhovnik, sem upal da bom srečen; ko sem postal župnik, sem začel biti zaskrbljen; in če kot škof premislim svoje dolžnosti, veliko odgovornost in napore; tedaj se moram tresti…«

Postopek za beatifikacijo
Postopek je potekal v treh obdobjih. Prvo imenujemo pripravljalno in je trajalo do leta 1925 (63 let), sledil je škofijski del postopka v Mariboru. Leta 1962 je bila zbrana dokumentacija posredovana v Rim. Tam se je začel t. i. apostolski del postopka, ki se je končal 19. septembra 1999, ko je Antona Martina Slomška za blaženega slovesno razglasil papež Janez Pavel II. v Mariboru.

Postulator
Msgr. dr. Marjan Turnšek, zaslužni nadškof
Molitev za kanonizacijo
Nebeški Oče!
Blaženi škof Anton Martin Slomšek
je luč na poti našega krščanskega življenja.
Naj nas spremlja njegov zgled
in podpira njegova priprošnja,
da bomo v edinosti s teboj
in med seboj napredovali v veri,
upanju in ljubezni in bodo uslišane
naše prošnje za njegovo kanonizacijo.
To prosimo, po Kristusu našem Gospodu.
Amen.

Po Slomšku je poimenovanih mnogo ustanov, krajev in zgradb
Je glavni zavetnik celjske škofije. V tej škofiji sta mu posvečeni kar dve župniji (Celje – Bl. Anton Martin Slomšek, Velenje – Bl. Anton Martin Slomšek), a obe sta še brez župnijskih cerkva.
Cerkve v Sloveniji: Slomšku so posvečene tri cerkve, ena župnijska (župnija Maribor – Košaki) in dve podružnični, in sicer v župniji Sv. Jedrt Nad Laškim (v kraju Rečica) ter v župniji Črensovci (v kraju Gornja Bistrica). Posvečene so mu tudi kapele, in sicer v župniji Beltinci, Križevci pri Ljutomeru, Sv. Duh – Veliki trn, Maribor – Sv. Janez Krstnik v bogoslovnem semenišču) …
Od leta 1985 mariborska škofija podeljuje Odličje škofa A. M. Slomška, od leta 1999 se podeljuje Slomškovo bralno priznanje. Obstoji tudi Slomškova romarska pot.

Gradiva:

VIDEO pesem Glej že sonce zahaja (A. M. Slomšek) – 4:13 min

PESEM o A. M. Slomšku – 3:18 min

VIDEO pesem En hribček bom kupil (A. M. Slomšek) – 2:30 min
KNJIGA Otrok Luči. Zgodovinska povest o Antonu Martinu Slomšku, F. Hrastelj, Družina 2005.
Blaženi Anton Martin Slomšek, Majda Strašek Januš, Ognjišče.

Več na spletni strani Nadškofije Maribor >>>
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Nikolaj iz Flüe: Zavetnik ločenih
2030-09-26
Svetega Nikolaja iz Flüe oz. brata Klausa so ljudje častili kot svetnika že za časa njegovega življenja. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Nikolaj iz Flüe se je rodil leta 1417 v premožnejši kmečki družini na gori Flüe v Švici. Že v mladih letih je bil zelo pobožen in je kazal mistične darove.

Poročil se je z Dorotejo Wyss in imela sta deset otrok. Vedno in povsod je spodbujal mir. Ko je bil vpoklican v vojsko, je ščitil žene in otroke ter zavzeto varoval in rešil številne samostane in cerkve. Pravijo, da se je v eni roki boril z mečem, v drugi pa z rožnim vencem.
Po mnogih videnjih se je leta 1467 odločil za puščavniško življenje. V dogovoru s svojo ženo in otroci se je umaknil v sotesko Ranft, kjer je puščavniško živel dvajset let. Jedel ni ničesar, razen svetega obhajila.
Pri tem »živečem svetniku«, ki so ga klicali »brat Klaus«, so iskali nasvet ljudje vseh slojev od blizu in daleč. S svojim političnim vplivom je leta 1481 rešil enotnost švicarske konfederacije, in zaradi česar velja za glavnega zavetnika Švice. Njegov kip je v poslopju zvezne vlade v Bernu.
Umrl je v puščavi leta 1487, star sedemdeset let.

Upodobitve
Sv. Nikolaja umetniki najpogosteje upodabljajo kot suhega bradatega puščavnika s palico in rožnim vencem.

Zavetnik
Je zavetnik Švice, papeške švicarske garde, v težavah v zakonu, velikih družin, ločenih zakoncev.

Gradivo:

Nikolaj iz Flue – Brat Klaus (v nem.) 35:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=iOEdE5DuZm4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Mihael, Gabrijel in Rafael: Nadangeli
2030-09-29
Na današnji dan Cerkev se s skupnim praznikom spominjamo vseh treh nadangelov oz. božjih poslancev s posebnimi nalogami, ki jih omenja Sveto pismo: sv. Mihaela, Gabrijela in Rafaela.
Na ta dan so namreč posvetili rimsko cerkev sv. Mihaela, katerega praznik je znan že v 5. stoletju.

Molimo
O, vi, sveti nadangeli, pridite s svojimi trumami in svojo močjo!
Pokažite nam, ljudem, svojo moč in pomoč,
da se nam srce razvname v Božjo čast in
v čast Marijino, vaše in naše Kraljice. Amen.

Sv. Mihael
Sv. Mihael pomeni »Kdo je kakor Bog?« Nadangel Mihael je v Svetem pismu omenjen petkrat, najpogosteje v Danielovi knjigi. Še posebno je pomembno besedilo v knjigi Razodetja (Raz 12,7-9), zaradi katerega Mihael velja za vrhovnega angela in kneza nebeške vojske. V Stari zavezi je češčen kot varuh izvoljenega ljudstva, v Novi zavezi pa kot zavetnik umirajočih, ki tehta ob smrti duše.

Molimo
Sveti nadangel Mihael, brani nas v boju,
bodi nam v pomoč zoper zlobnost in
zalezovanje hudega duha.
Ukroti naj ga Bog, ponižno zato prosimo.
In ti, vodnik nebeške vojske,
satana in druge hudobne duhove,
ki hodijo po svetu v pogubo duš,
z božjo pomočjo v pekel pahni.
Amen.

Nastanek te molitve
Papež Leon XIII. (1903) je imel nekoč po sv. maši videnje, da satan in njegovi ne bodo dosegli svojega cilja, in to zaradi molitev, dobrih del in žrtev. Videl je tudi, da bo v tem boju za življenje in smrt predvsem igral veliko vlogo nadangel Mihael, ko bo delil najsilnejšo moč. Ta prikazen je napotila papeža, da je napisal to molitev k njemu, ki je bila še v 60-ih letih prejšnjega stoletja predpisana po vsaki sv. maši. Mnogi so jo uporabljali kot eksorcistično molitev za izganjanje hudega duha. Bog nam po njej daje mnogo milosti in veliko zaščito nadangela Mihaela.

Sv. Gabrijel
Gabrijel pomeni »Božja moč«. Tudi on je omenjen v Danielovi knjigi (8,16-26), a njegova najpomembnejša naloga je bila oznanjenje učlovečenja Božjega Sina (Lk 1,26-38). Potem ko je Zahariji oznanil rojstvo Janeza Krstnika, je šest mesecev kasneje Mariji oznanil rojstvo Božjega Sina in ji razložil, kako se bo to zgodilo.
Papež Pij XII. ga je razglasil za zavetnika telekomunikacij: telegrafa, telefona, radia in televizije.

Sv. Rafael – Angel zdravljenja

(Bogoslužni spomin nadangela Rafaela se je sprva obhajalo ločeno, 24. oktobra, pozneje pa je bil združen z godom že omenjenih dveh nadangelov in ga obhajamo tudi na današnji dan).
Rafael pomeni »Bog je ozdravil« ali »Božje zdravilo« in je omenjen v Tobitovi knjigi. Ozdravi Tobita in Saro.
Je zavetnik potnikov.

Cerkve v Sloveniji
Nadangelu Mihaelu je v Sloveniji posvečenih 66 cerkva (27 župnijskih, 39 podružničnih) in šest kapel, kot je razvidno iz spodnje tabele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene nadangelu Mihaelu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Biljana (KP škofija)

2.
Bloke (LJ nadškofija)

3.
Čatež – Zaplaz (NM škofija)

4.
Črešnjevec (MB nadškofija)

5.
Dovje (LJ nadškofija)

6.
Gorenje Polje (KP škofija)

7.
Grosuplje (LJ nadškofija)

8.
Kamnje (KP škofija)

9.
Kobjeglava (KP škofija)

10.
Krkavče (KP škofija)

11.
Ljubljana – Barje (LJ nadškofija)

12.
Lokev (KP škofija)

13.
Mengeš (LJ nadškofija)

14.
Novo mesto – Šmihel (NM škofija)

15.
Pilštajn (CE škofija)

16.
Pišece (CE škofija)

17.
Radlje ob Dravi (MB nadškofija)

18.
Rovte (LJ nadškofija)

19.
Skopo (KP škofija)

20.
Šmihel (KP škofija)

21.
Šmihel nad Mozirjem (CE škofija)

22.
Šmihel pri Žužemberku (NM škofija)

23.
Šoštanj (CE škofija)

24.
Tinjan (KP škofija)

25.
Veržej (MS škofija)

26.
Vransko (CE škofija)

27.
Žetale (CE škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene nadangelu Mihaelu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Banja Loka (NM škofija)
Borovec – razvaline?

2.
Batuje (KP škofija)
Selo (++)

3.
Boštanj (NM škofija)
Kompolje (++)

4.
Bučka (NM škofija)
Dolenje Radulje

5.
Čatež ob Savi (NM škofija)
Cerina

6.
Črmošnjice (NM škofija)
Nova Gora – razvaline

7.
Črnomelj (NM škofija)
Desinec (++)

8.
Dobovec (LJ nadškofija)
Završje

9.
Dole pri Litiji (LJ nadškofija)
Velika Goba (++)

10.
Duplje (LJ nadškofija)
Zgornje Duplje

11.
Fram (MB nadškofija)
Fram (++)

12.
Goče (KP škofija)
Erzelj

13.
Hinje (NM škofija)
Polom

14.
Hoče (MB nadškofija)
Razvanje (++)

15.
Horjul (LJ nadškofija)
Samotorica (++)

16.
Hrenovice (KP škofija)
Šmihel

17.
Hrušica (KP škofija)
Male Loče

18.
Ig (LJ nadškofija)
Iška vas

19.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Dolnji Zemon

20.
Kranj – Drulovka/Breg (LJ nadškofija)
Drulovka

21.
Laško (CE škofija)
Šmihel

22.
Log pod Mangartom (KP škofija)
Strmec

23.
Osilnica (NM škofija)
Papeži (++)

24.
Peče (LJ nadškofija)
Peške Kandrše

25.
Planina pri Rakeku (LJ nadškofija)
Jakovica

26.
Poljane – Dolenjske Toplice (NM škofija)
Nova gora

27.
Radmirje (CE škofija)
Radmirje

28.
Semič (NM škofija)
Vavpča vas

29.
Sladka gora (CE škofija)
Pod Nunsko goro

30.
Smlednik (LJ nadškofija)
Moše

31.
Sora (LJ nadškofija)
Dol

32.
Šempas (KP škofija)
Šmihel

33.
Šenčur (LJ nadškofija)
Olševek (++)

34.
Temnica (KP škofija)
Lipa

35.
Tolmin (KP škofija)
Ljubinj

36.
Trebnje (NM škofija)
Dečja vas

37.
Veliki Gaber (LJ nadškofija)
Mali Gaber

38.
Videm – Krško (CE škofija)
Stara vas

39.
Vinica (NM škofija)
Damelj (++)

KAPELE:

1.
Ankaran (KP škofija)
Lovran – Čampore (++)

2.
Izola (KP škofija)
Izola (++)

3.
Jarenina (MB nadškofija)
Jarenina (++)

4.
Kubed (KP škofija)
Kubed (++)

5.
Libeliče (MB nadškofija)
Libeliče

6.
Sostro (LJ nadškofija)
Sostro (++)

Gradiva:

Praznik nadangelov (v ang.) – 1:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=nimeh0094yg

Nadangeli sv. Mihael, Gabrijel in Rafael (v hr.) – 5:04 min: https://www.youtube.com/watch?v=iGTtWKUp4gI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Terezija Deteta Jezusa: "Mala cvetka" s svetniškimi starši
2030-10-01
Sv. Terezija Deteta Jezusa (god 1. oktober) je živela kratko, skrito in zelo preprosto življenje, po smrti in objavi njenih spisov pa je postala ena najbolj priljubljenih svetnic. Na smrtni postelji je obljubila, da bo po smrti trosila vrtnice iz nebes.
Leta 2015 sta bila za svetnika razglašena tudi njena pobožna starša (god 12. julija).

Iz življenja …
Sv. Terezija Deteta Jezusa se je rodila kot Marija Terezija Frančiška 2. januarja 1873 kot deveti otrok dokaj premožnih zakoncev Ludvika (urar in draguljar) in Zelije Martin (izdelovalka čipk) v francoskem mestu Alençn.
Po materini smrti se je oče vdovec preselil s svojimi petimi preživelimi hčerami v Lisieux. Kot deklica je v svojem duhovnem življenju čudežno napredovala. Po zgledu svojih starejših sester je želela takoj vstopiti v karmel, a je morala čakati do šestnajstega leta. Šele tedaj je lahko vstopila v karmeličanski red v Lisieuxu z redovnim imenom svoje vzornice, sv. Terezije Avilske.

Sv. Terezija Deteta Jezusa je živela kratko, a zelo intenzivno in globoko duhovno življenje. Kmalu je ugotovila svoj poklic: na skrivaj moliti in svoje trpljenje žrtvovati za duhovnike, pozabiti nase in delati majhna dela ljubezni, ker ni verjela, da bi lahko opravljala velika dela.
Prebrala je dela sv. Janeza od Križa, kar je bilo za mlado karmeličanko dokaj nenavadno, občudovala je mučeništvo karmeličank iz Compiègne, ki so bile žrtve francoske revolucije in leta 1894 zase končno našla »malo pot«, s katero je pokazala, da je svetost mogoče doseči tudi z opravljanjem vsakodnevnim malih del z veliko ljubezni in ostati majhna pred Bogom.
Po naročilu predstojnice je začela pisati svoje spomine iz otroških let in razmišljanja. Ti spomini so izšli v knjigi z naslovom Povest duše, ki je bila prevedena v številne jezike.
Umrla je 30. septembra 1897 v Lisieuxu v sluhu svetosti, stara komaj 24 let. Na smrtni postelji je obljubila, da bo po smrti trosila vrtnice iz nebes – s tem je imela v mislih milosti, ki jih je hotela iz ljubezni do vseh ljudi izprositi od Boga.

Češčenje
Njeno češčenje se je hitro razširilo. Za svetnico je bila razglašena leta 1925, dve leti kasneje pa imenovana skupaj s sv. Frančiškom Ksaverijem za zavetnico misijonov. Zaradi njenih dragocenih spisov jo je papež sv. Janez Pavel II. leta 1997 razglasil še za cerkveno učiteljico. Nad njenim grobom je zrasla mogočna bazilika, v katero letno prihaja ogromno število vernikov in je takoj za Lurdom najbolj priljubljen romarski kraj v Franciji.

Upodabljanje
Umetniki jo upodabljajo kot ljubko kodrasto deklico ali kot mlado karmeličansko milega obraza in pogleda, s cvetjem v naročju in križem.

Zavetnica
Je zavetnica Francije, karmeličank in misijonov.

Cerkve v Sloveniji

Pri nas je Tereziji Deteta Jezusa posvečena župnijska cerkev Kodeljevo v Ljubljani.

Gradiva:

MISLI Terezije Deteta Jezusa: “Po smrti bom trosila cvetje iz nebes”

KARMELIČANKE, izdane knjige v slov.: http://karmelicanke.rkc.si/karmelski-svetniki/sv-terezija-deteta-jezusa-presvetega-oblicja/

Sv. Terezija Deteta Jezusa (v hr.) – 4:27 min: https://www.youtube.com/watch?v=mcSOzM4FHhQ

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Henrik Newman: Svetnik, ki nagovarja srce
2030-10-09
»Kakor se sončna ura ravna po SONCU,
tako se hočem tudi jaz ravnati edinole po tebi, Gospod,
če me le hočeš sprejeti in me voditi.«
(J. H. Newman)

Iz življenja …
Sv. Janez Henrik Newman (John Henry Newman) je bil rojen 1801 v Londonu kot najstarejši sin bankirja. Njegov oče je bil član prostozidarske lože, mati pa kalvinske vere. Janez Henrik je že kot otrok je temeljito prebral Biblijo. Pri 16 letih je pod vplivom anglikanskega teologa Thomasa Scotta doživel svoje »prvo spreobrnjenje«. Po študiju literature, matematike, prava in nato še teologije na Oxfordu ter nekaj letih profesure je bil leta 1825 posvečen v duhovnika v anglikanski Cerkvi. Postal je vikar univerzitetne cerkve v Oxfordu. S svojimi poglobljenimi in bogatimi pridigami je nato osem let poučeval in vzgajal svoje poslušalce, zlasti študente in učitelje. Newman je objavil pridige v seriji knjig, v katerih se je zavzemal za anglikansko cerkev kot srednjo pot (»via media«) med protestantizmom in Katoliško cerkvijo, zaradi česar je zaslovel po vsej državi, a postal sumljiv pri hierarhiji. Želel je prenoviti anglikansko državno Cerkev z vrnitvijo k izvirom. Prenova je kasneje dobila ime oxfordsko gibanje.

Leta 1842 se je Newman umaknil iz javnega življenja in se po treh letih obsežnih študij, zlasti zgodnjih cerkvenih očetov in svetnikov, spreobrnil v katoliško vero, ki je bila takrat v Angliji povezana z družbenim izobčenjem. Zapuščal je Cerkev, v kateri je bil rojen in krščen in jo je iskreno ljubil.
Z nekaterimi prijatelji, ki so tudi postali katoličani, je odšel v Rim, kjer je leta 1847 prejel duhovniško posvečenje.
Ko se je vrnil v Anglijo, je v Birminghamu, kasneje pa tudi v Londonu, ustanovil oratorij, duhovniške skupnosti po vzoru sv. Filipa Nerija. Po letu 1850, ko je bila Katoliška cerkev v državi ponovno »dovoljena«, je postal eden najbolj znanih cerkvenih obrazov v Angliji. Štiri leta je bil tudi rektor novoustanovljene katoliške univerze v Dublinu. Newman je učil, da če smo sprejeli Kristusovo resnico in zastavili svoje življenje zanj, ne more biti ločenosti med tem, kar verujemo ter med tem, kako živimo svoje življenje.
Neutrudno si je prizadeval dvigniti vero in samozavest katoliških laikov – pogosto gre za irske delavce, ki v viktorijanski dobi niso bili veliko cenjeni.
Priznanja je Newman doživel šele na tara leta. Leta 1877 je bil imenovan za prvega častnega profesorja v Oxfordu, leta 1879 ga je papež Leon XIII. imenoval za kardinala. Njegovo kardinalsko geslo je bilo: Srce govori srcu. Od leta 1886 je njegovo zdravje začelo pešati.
Umrl je leta 1890 zaradi pljučnice v Birminghamu.
Za njim je ostalo več kot 80 knjig pridig, teoloških del, dva romana in pesmi.

Češčenje
Papež Benedikt XVI. ga je leta 2010 razglasil za blaženega, papež Frančišek pa leta 2019 za svetega.

Gradiva:

SV. JANEZ HENRIK NEWMAN. ŠMARNICE za odrasle, Bogdan Dolenc – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana ob POSTNEM ČASU – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana ob POSTNEM ČASU – slov.

KRIŽEV POT sv. J. H. Newmana – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana pred VNEBOHODOM: Pot k Očetu – slov.

MOLITVE za pomoč v trpljenju sv. J. H. Newmana – slov.

sv. Janez Henrik Newman, svetnik: https://www.youtube.com/watch?v=inTlXymu70s

Življenje sv. Janeza Henrika Newmana (v ang.): https://www.youtube.com/watch?v=AoChOhQ0Z1E

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Kalist I.: »Kalistove katakombe« v Rimu
2030-10-14
Sv. Kalist velja za enega najbolj »življenjskih« papežev svoje dobe. Papeževal je pet let (217-222), najbolj znan pa je po t. i. »Kalistovih katakombah« v Rimu, ki jih je upravljal preden je postal papež.

Iz življenja …
O sv. Kalistu je znano, da se je rodil kot suženj leta 155 v Rimu. Kot osvobojenec je bil po nedolžnem kaznovan zaradi poneverbe denarja na bičanje in prisilno delo v rudnikih na Sardiniji. Osvobodila ga ugledna Rimljanka Marija z drugimi kristjani. Papež Zefirin, ki je poznal njegovo nadarjenost in pobožnost, ga je poklical v Rim in posvetil v diakona. V upravo mu je izročil pokopališče, danes tako imenovane »Kalistove katakombe« ob stari Apijski cesti. Skrbel je tudi za cerkveno premoženje, s tem pa za reveže in trpeče kristjane.
Po smrti papeža Zefirina so ga izvolili za papeža. Kot papež je ostal ponižen, ohranil pa je velik čut za reveže in zapostavljene.
Hipolit in Teritulijan sta mu zamerila, ker je bil prizanesljiv do tistih, ki so odpadli od krščanske vere in se kasneje vrnili vanjo, kakor tudi do nekaterih krivovercev. Nestrpnost do Kalista se je povečevala, tako da ga je razjarjena množica vrgla skozi okno hiše, kjer je z verniki obhajal bogoslužje. Umrl je leta 222 v Rimu.
Njegove relikvije so kasneje prenesli v danes najstarejšo Marijino cerkev v mestni četrti Trastevere, ki jo je dal zgraditi on sam; kot prvo cerkev v Rimu, posvečeno Jezusovi materi Mariji.

Upodobitev
Umetniki sv. Kalista upodabljajo kot bradatega papeža z mlinskim kamnom ali vodnjakom, atributa njegovega domnevnega mučeništva.

Zavetnik
Je zavetnik grobarjev.

Gradivo:

MISLI sv. papeža Janeza XXIII. o Kalistovih katakombah: prostoru mučencev in upanja

Kalist I., papež in mučenec (v hr.) – 2:32 min: https://www.youtube.com/watch?v=T6Vov3XzPE8

Kalistove katakombe (v ang.) – 3:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=EZ3IPc1bUuI

Sv. Kalist (v ang.) – 1:37 min: https://www.youtube.com/watch?v=GNBg3GBK4qE

Sv. Kalist (v ang.) – 1:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=91g9I1XYJcM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Uršula in tovarišice: Za dober zakon
2030-10-21
“Če je na sv. Uršule dan lepo, bo lepa jesen in si bo tudi lenuh pripravil dovolj stelje”, pravi vremenski pregovor.

Iz življenja …
Redko katera svetnica si je kot sv. Uršula pridobila toliko priljubljenosti in spoštovanja, čeprav o njej dejansko ni znano skoraj nič. O obstoju te svetnice priča napis iz 4. ali 5. stoletja, najdenem v Kölnu, ki omenja mučeništvo Uršule in njenih tovarišic devic (na tem kraju je bila pozneje postavljena cerkev) in več različic čudovitih legend o njenem mučeništvu.
Po eni izmed različici je bila Uršula hči krščanskega kralja v Bretaniji (današnji Franciji) v 5. stoletju. Bila je izjemno lepa in vsestransko nadarjena. Nadlegovali so jo snubci, ona pa je vse zavrnila. Tako je bilo vse dokler je ni za svojega sina zaprosil za roko sam angleški kralj Agripa. Uršula je tedaj dobro premislila, kako zavrniti kralja? Zato si je za svoje soglasje izmislila tri »nemogoče« pogoje: prvič, da ji pošlje deset najlepših devic kot spremljevalke, vsaka od njih pa mora imeti tisoč svojih služabnic ter brodovje za vse; drugič, da njej in njenim spremljevalkam tri leta pred poroko omogoči potovanja in romanja v velika svetišča; in tretjič, da se princ in ves njegov dvor spreobrnejo v krščanstvo, ker se ne bo poročila s poganom.
Pričakovala je hitro angleško opustitev poroke, a njena modrost, lepota in odločnost so mladega snubca tako očarali, da se je strinjal z vsemi tremi pogoji. In tako se je zbralo 11.000 devic (verjetno jih je bilo le 11) – Uršulinih spremljevalk za romanje v Rim.
Na poti nazaj so jih blizu Kölna napadli Huni in pobili vse, razen Uršule. Z njo, kot s kraljevo hčerjo, se je želel poročiti vodja Hunov. Ko ga je odločno zavrnila, ji je v srce izstrelil tri puščice. Po njeni smrti je z neba prišla vojska 11.000 angelov in pregnala Hune iz mesta. Prebivalci Kölna pa so jo slovesno pokopali in svoje mesto postavili pod zavetništvo sv. Uršule in njenih tovarišic.

Ali ste vedeli?
V srednjem veku so nastale številne bratovščine sv. Uršule, katere člani so bili celo škofje in kralji, ki so se ji priporočali kot priprošnjici za srečno smrt in prehod v večnost. V 16. stoletju pa je sv. Angela Merici ustanovila redovno družbo uršulinke, za zavetnico katerih je izbrala sv. Uršulo, zavetnico učiteljskega poklica, šol in izobraževanja. Krištof Kolumb je nove otoke, ki jih je odkril leta 1493, v čast sv. Uršuli in njenim tovarišicam poimenoval Deviški otroki.

Upodobitev
Umetniki sv. Uršulo najpogosteje upodabljajo kot princeso s krono, puščico, palmo, golobom ali zastavo s križem, z ladjo; včasih kot zavetnico s plaščem, pod katerim ščiti svoje spremljevalke.

Zavetnica
Je zavetnica Kölna, učiteljic in vzgojiteljic, mladine, bolnih otrok, trgovcev s tkaninami; priporočajo se ji za dobro poroko in dober zakon ter srečno zadnjo uro.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Uršuli je pri nas posvečenih 12 cerkva, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKA CERKEV posvečena sv. Uršuli:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Jagršče (KP škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Uršuli:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Kranj – Šmartin (LJ nadškofija)
Srednje Bitnje

2.
Mirna peč (NM škofija)
Golobinjek

3.
Polhov gradec (LJ nadškofija)
Setnica

4.
Poljane – Dolenjske Toplice (NM škofija)
Mali Rigelj

5.
Stara Cerkev (NM škofija) – porušena
Stari Breg

6.
Stara Loka (LJ nadškofija)
Pevno

7.
Šentjurij – Podkum (LJ nadškofija)
Borovak

8.
Škofljica (LJ nadškofija)
Lanišče

9.
Dramlje (CE škofija)
Šedina

10.
Stari trg pri Slovenj Gradcu (MB nadškofija)
Uršlja gora

11.
Sv. Martin na Pohorju (MB nadškofija)
Bojtina

12.
Št. Janž na Dravskem polju – Starše (MB nadškofija)
Prepolje

KAPELA:

1.
Sv. Danijel nad Prevaljami (MB nadškofija)
Šentane

Gradiva:

Sv. Uršula (v hr.) – 1:34 min: https://www.youtube.com/watch?v=RVx456Ze6nU

11.000 devic – sv. Uršula (v ang.) – 28:11 min: https://www.youtube.com/watch?v=9w5FZw-UVOI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Pavel II.: Prvi slovanski papež
2030-10-22
Sv. Janez Pavel II. je prvi slovanski papež in po več stoletjih prvi papež, ki ni Italijan.
Je eden od najmlajših papežev v zadnjem času, njegov pontifikat pa med najdaljšimi v zgodovini Cerkve, saj je trajal skoraj sedemindvajset let.
Bil je karizmatičen papež, sposoben zbrati velike množice.

Iz življenja …
Karol Wojtyła se je rodil 18. maja 1920 v Wadowicah na Poljskem kot najmlajši od treh otrok. Svoje sestre ni poznal, saj je umrla pred njegovim rojstvom.
Ko je bil star devet let, mu je umrla mati, tri leta kasneje pa starejši brat. Karol je ostal sam z očetom. Po končani gimnaziji sta se z očetom preselila v Krakov, kjer je Karol študiral literaturo in se posveti svoji strasti: igranju.
Ko se je začela vojna, je začel delati v kamnolomu, da bi se izognil deportaciji v Nemčijo. Leto kasneje (1941) mu je umrl tudi oče.
Karol je začel »tajno« študirati tečaje teologije; tajno zato, ker so nacisti preganjali poljsko duhovščino, in bil leta v duhovnika posvečen leta 1946. Nato je za dve leti odšel izpopolnit svojo teološko izobrazbo v Rim, da bi postal profesor etike v krakovskem bogoslovju in na teološki fakulteti v Lublinu. Leta 1958 je bil imenovan in posvečen kot najmlajši poljski pomožni škof v Krakovu.
Njegov grb z napisom »Totus Tuus – Ves Tvoj«, ki se nanaša na Božjo Mater Marijo, ga je spremljal vse življenje. Sodeloval je na 2. Vatikanskem koncilu, leta 1964 je bil imenovan za nadškofa v Krakovu, leta 1967 pa za kardinala.
16. oktobra 1978 so ga kardinali, zbrani v konklavu, izvolili za Petrovega naslednika. Privzel je ime Janez Pavel II. in 22. oktobra slovesno nastopil petrinsko službo (zato je tega dne njegov god). 13 maja 1981, na obletnico Marijinih prikazovanj v Fatimi, je bil hudo ranjen v poskusu atentata na Trgu sv. Petra. Kasneje je svojega atentatorja obiskal v zaporu in mu odpustil.
V svojem dolgem pontifikatu vodenja Cerkve je okrepil upanje vernikov; govoril s svetom, nagovarjal narode (dvakrat je obiskal Slovenijo), govoril z državniki, umetniki, igralci, športniki; pogosto je komuniciral z novinarji; hodil je v zapore, obiskoval zanemarjene in zapuščene. Iz njegove neizmerne ljubezni do mladih so se leta 1985 rodila svetovna srečanja mladih, ki so na različnih koncih sveta združila milijone mladih.
Razglasil je 1.345 blaženih in 483 svetnikov.
Leta 2003 je bila uradno potrjena njegova Parkinskonova bolezen, a se ni umaknil, vse dokler so ga noge nosile.
Z velikim sočutjem prebivalstva je umrl v Vatikanu 2. aprila 2005, na predvečer nedelje Božjega usmiljenja, ki jo je sam razglasil nekaj let prej.
Na nedeljo Božjega usmiljenja 2011 ga je papež Benedikt XVI. razglasil za blaženega, leta 2014 pa ga je papež Frančišek razglasil skupaj s papežem Janezom XXIII. za svetega.

Gradiva:

Najslajši trenutki Janeza Pavla II. ob GLASBI – 5:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=P498ZWdGIjU

Papež Janez Pavel II. mladim v Postojni (v slov.) – 9:18 min: https://www.youtube.com/watch?v=rlQkIQMcQyg

Življenje Karola Wojtyła – animirani film (v slov.) – 26:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=5q8QuKdDaAc&list=PLuL_MDcWQgzzJYnR4idLP1fjNB3LOzygN&index=8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Evarist: Četrti papež
2030-10-27
Sv. Evarist, rojen v 1. stoletju v Antiohiji, je bil četrti papež po sv. Petru. Rimsko Cerkev je vodil pod cesarjem Trajanom.

Iz življenja …
Papež sv. Evarist je Rim razdelil na sedem diakonatov. Rim je tako razdelil na 25 župnij. Papeževal je osem let.
Posvetil je petnajst škofov, sedemnajst duhovnikov in sedem diakonov.
V njegovem času so v Rim pripeljali škofa sv. Ignacija Antiohijskega, da bi ga kot kristjana vrgli zverem. Sv. Evarist je verjetno pretrpel mučeništvo, in to leta 108.
Pokopan je v Vatikanu, blizu groba apostola Petra.

Gradiva:

Sv. Evarist I., papež (v hr.) – 1:50 min: https://www.youtube.com/watch?v=O0d5v0Q9Fe8

Sveta Ermelinda: Puščavnica v imenitnih oblačilih
2030-10-29
Sv. Hermelinda ali Ermelinda (skrajšano Linda) je laikinja puščavnica.

Iz življenja …
Sv. Ermelinda se je rodila leta 510 v Lovenjoelu v Belgiji v plemiški družini, ki je bila v sorodstvu z družino Pipin.
Imela je veliko snubcev, a se je že v otroštvu zaobljubila devištvu. Kljub želji staršev, da bi se dobro poročila, je zavrnila poroko in se umaknila na del družinskega posestva, kjer je živela v molitvi, tišini in pokori. Želela je več miru, zato se je preselila drugam, kjer je živela strogo življenje v samoti.
Težave je imela z dvema mladima snubcema, zaradi česar je pobegnila v Meldret in tam ostala do svoje smrti.
Umrla je 29. oktobra leta 590. Na njenem grobu je bil postavljen ženski samostan.

Upodobitve
Umetniki sv. Lindo najpogosteje upodabljajo kot puščavnico v imenitnih oblačilih.

Zavetnik
Sv. Linda je zavetnica proti očesnim boleznim, vročici in boleznim sklepov.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Zapovedani praznik vseh svetih: Ko je število svetih tako naraslo ...
2030-11-01
Danes je praznik vseh svetih: tistih, ki jih je Cerkev uradno razglasila za svete in tistih, ki jih Cerkev uradno ni razglasila za svete, so pa pri Bogu v nebesih.
Vsi sveti so zapovedani praznik, kar pomeni, da naj bi se verniki tega dne udeležili sv. maše.
In še nekaj: Na vse svete ima god vsak kristjan. Zato blagoslovljeno praznovanje godu!

Iz življenja …
Gre za starokrščanski praznik, na katerega se častijo vsi sveti.
Izvor tega praznika je treba iskati v 4. stoletju na Vzhodu, ko so v Antiohiji prvo nedeljo po binkoštih praznovali praznik vseh svetih mučencev. V 7. stoletju je papež Bonifacij IV. v Rimu poganski tempelj Panteon, posvečen vsem bogovom, spremenil v cerkev svete Matere Božje in vseh svetih mučencev.
Papež Gregor IV. (827-844) je praznik svetih prestavil na 1. november in ukazal, naj se ta dan slovesno praznuje v vsej Cerkvi. Ta praznik je Cerkev med drugim uvedla tudi zato, ker je število svetnikov tako naraslo, da ni bilo več mogoče spominjati se vsakega posebej pri bogoslužju.
Tega dne se spominjamo vseh rajnih, ki so sedaj pri Bogu – znane in neznane! Še posebej se spominjamo rajnih svetih, ki niso bili nikoli razglašeni za svetnike. V molitvi se jim priporočimo tudi mi, naj pri Bogu posredujejo za nas, da se jim bomo nekoč pridružili tudi mi.
Bogoslužje tega praznika nas spominja, da je svetost izvirna poklicanost vsakega krščenega. Zato je ta praznik ugodna priložnost, da dvignemo pogled od minljivih zemeljskih resničnosti k Božji razsežnosti večnosti in svetosti.

Molimo
Vsemogočni večni Bog, tvoja Cerkev se danes veseli skupnega praznika vseh svetnikov in slavi njihove zasluge.
Prosimo, naj nam nepregledna množica naših svetih bratov in sester izprosi tvoje obilno usmiljenje. Amen.

Gradiva:

Gradivo za družino ob prazniku vseh svetih – Slovenski katehetski urad (v slov.): http://sku.rkc.si/2020/10/30/praznik-vseh-svetih/

Svetniki ob glasbi – Veroučni kotiček (v slov.) – 2:43 min: https://www.youtube.com/watch?v=Rje8J00Vc9M&list=PLuL_MDcWQgzzJYnR4idLP1fjNB3LOzygN&index=13

Naredi si sam … – Veroučni kotiček (v slov.) – 0:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=NOEVeo3rRzA&list=PLuL_MDcWQgzzJYnR4idLP1fjNB3LOzygN&index=12

Praznik vseh svetih (v hr.) – 4:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=2FHQX5M7UtQ

Vsi sveti – ob svetnikih in PESMI (v ang.) – 4:38 min: https://www.youtube.com/watch?v=oNlgG_-wjpM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Viktorin Ptujski: Prvi razlagalec Svetega pisma
2030-11-03
Viktorin Ptujski je bil cerkveni oče, škof na teritoriju današnjega slovenskega ozemlja ob koncu 3. stoletja. Velja za prvega latinskega eksegeta (razlagalca) Svetega pisma. Da ga Slovenci bolje ne poznamo in častimo, je “krivo” večstoletno napačno prepričanje, češ da je bil škof v francoskem mestu Poitiers, in ne v Ptuju.
Šele z zgodovinopisnimi popravki in s posredovanjem bl. Antona Martina Slomška v Vatikanu, ki je leta 1848 dosegel, da se sme Viktorinu v mariborski škofiji izkazovati javna čast pri bogoslužnih opravilih, se je češčenje Viktorina začelo tudi pri nas.

Iz življenja …

Sv. Viktorin Ptujski se je rodil okoli leta 240. O njegovem izvoru obstajajo različne teze: po eni naj bi prišel z vzhoda, iz Grčije, saj sv. Hieronim omenja, da je bolje znal grško kot latinsko. Po drugi domnevi pa naj bi bil domačin.
Bil je škof v rimskem mestu Petovio, današnjem Ptuju, ob koncu 3. stoletja. Petoviona je tedaj štela preko 30.000 prebivalcev, od tega je bilo verjetno okrog tisoč vernikov.
Vero je širil z govorjeno in pisano besedo, zaradi česar ga uvrščamo tudi med prve znane literarne ustvarjalce na našem ozemlju. Bil je prvi latinski ekseget. Njegovi spisi so močno vplivali na nadaljnjo latinsko svetopisemsko eksegezo. Ohranila sta se le dva spisa: O zgradbi sveta in Razlaga Razodetja.
Bil je zelo izobražen in vzornega življenja.
Umrl je 2. novembra 303 med Dioklecijanovim preganjanjem kristjanov, in sicer mučeniške smrti – domnevno z obglavljenjem.

Upodobitve
Umetniki sv. Viktorina najpogosteje upodabljajo v škofovski obleki s palmovo vejo in mečem v roki.

Gradiva:

Viktorin Ptujski in deset devic: http://oddaje.ognjisce.si/ocetjevveri/2013/11/14/11-oddaja-viktorin-ptujski-in-deset-devic

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Lenart: Zavetnik živine in kmetov
2030-11-06
Sv. Lenart je eden izmed najbolj priljubljenih svetnikov v Franciji in deželah srednje Evrope. Menijo, da mu je posvečenih okoli 600 cerkva.
Že zgolj v Sloveniji mu jih je posvečenih skoraj 60.
Zakaj je tako priljubljen?

Iz življenja …
Sv. Lenart se je rodil okoli leta 500 v Orleansu v plemiški družini, ki je bila v prijateljskih odnosih s krščanskim frankovskim kraljem Klodvikom. Vzgajali so ga za viteza, a je kasneje postal kraljev svetovalec. Na dvor pa je zahajal tudi reimski nadškof sv. Remigij (god 1. oktober), ki je sv. Lenarta seznanil s krščanstvom in ga kasneje tudi krstil.
Sv. Lenart je kasneje postal puščavnik v gozdu blizu Limogesu v Franciji. V svoji puščavniški celici je živel molitveno in spokorno samotarsko življenje. Postal naj bi škof v Reimsu (nekateri viri poročajo, da je dejansko prejel tudi škofovsko posvečenje), a on se je odločil, da bo ostal puščavnik. K njemu so prihajali številni iskalci pomoči; pridigal je in zdravil.
Še posebno skrb pa je imel za jetnike. Za mnoge je pri kralju dosegel izpustitev. Včasih so jetniki zgolj izgovarjali njegovo ime in okovi so jim odpadli. Le te so potem prinesli sv. Lenartu v njegovo puščavniško celico.
Te verige so kasneje njegovi častilci razlagali kot verige za govedo, zaradi česar je sv. Lenart kasneje postal zavetnik živine in kmetov.
Izročilo pripoveduje, kako je sv. Lenart nekoč s svojimi molitvami pomagal noseči kraljici, ki je imela v bližini njegove puščavniške celice med lovom njenega moža popadke, da je srečno rodila sina. V zahvalo mu je kralj Klodvik podaril del zemljišča, na katerem je kmalu zrasla cerkev, posvečena Materi Božji, zraven cerkve pa nov samostan, okoli katerega se je razvilo mestece Saint-Léonard-de-Noblat. Tu so nekdanje jetnike izučili rokodelska dela, da so si lahko pošteno služili svoj vsakdanji kruh.
Sv. Lenart je svojo skupnost vodil kot opat vse do svoje smrti leta 559.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot opata v črnem meniškem oblačilu z razbitimi verigami, knjigo, voli ali konji.

Zavetnik
Sv. Lenart je zavetnik kmetov, jetnikov, hlapcev, ključavničarjev, kovačev, živine, konjev, porodnic, za dober porod; je priprošnjik proti glavobolu in duševnim boleznim.

Vremenski pregovor
“Kakršno je vreme na Lenartovo, tako bo do božiča.”

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je sv. Lenartu posvečenih 59 cerkva (17 župnijskih, 42 podružničnih).

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Andreju:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Bukovo (KP škofija)

2.
Col (KP škofija)

3.
Črni vrh (LJ nadškofija)

4.
Jesenice (LJ nadškofija)

5.
Kropa (LJ nadškofija)

6.
Lenart v Slovenskih Goricah (MB nadškofija)

7.
Loški Potok (LJ nadškofija)

8.
Mozelj (NM škofija)

9.
Nova Cerkev (CE škofija)

10.
Novo mesto – Sv. Lenart (NM škofija)

11.
Sostro (LJ nadškofija)

12.
Spodnja Branica (KP škofija)

13.
Sv. Lenart – Podgorci (MB nadškofija)

14.
Sv. Lenart (LJ nadškofija)

15.
Sv. Lenart nad Laškim (CE škofija)

16.
Volče (KP škofija)

17.
Zabukovje (CE škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Lenartu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Begunje pri Cerknici (LJ nadškofija)
Dobec

2.
Brežice (CE škofija)
Brežice – frančiškani

3.
Cerovo (KP škofija)
Dolenje Cerovo

4.
Čemšenik (LJ nadškofija)
Vrhe

5.
Češnjice (LJ nadškofija)
Pšajnovica

6.
Dob (LJ nadškofija)
Krtina (++)

7.
Dravograd (MB nadškofija)
Vič

8.
Fara pri Kočevju (NM škofija)
Krkovo

9.
Gornji Grad (CE škofija)
Lenart pri Gornjem Gradu

10.
Hoče (MB nadškofija)
Pivola / Pohorje

11.
Ig (LJ nadškofija)
Gornji Ig

12.
Kebelj (MB nadškofija)
Koritno

13.
Kostrivnica (CE škofija)
Drevenik

14.
Kred (KP škofija)
Staro Selo

15.
Makole (MB nadškofija)
Makole

16.
Mavčiče (LJ nadškofija)
Jama

17.
Mežica (MB nadškofija)
Plat

18.
Novo mesto – Sv. Lenart (NM škofija)
Gotna vas

19.
Podbrdo (KP škofija)
Bača nad Podbrdom

20.
Preddvor (LJ nadškofija)
Breg

21.
Ptujska gora (MB nadškofija)
Ptujska gora (++)

22.
Raka (NM škofija)
Ravno

23.
Ribnica (LJ nadškofija)
Nemška vas

24.
Ribnica na Pohorju (MB nadškofija)
Ribnica na Pohorju (++)

25.
Ribno (LJ nadškofija)
Bodešče

26.
Rob (LJ nadškofija)
Krvava Peč (++)

27.
Semič (NM škofija)
Kal

28.
Studeno (KP škofija)
Gorenje

29.
Šentjurij – Podkum (LJ nadškofija)
Rodež

30.
Šenturška gora (LJ nadškofija)
Sveti Lenart

31.
Šentvid pri Stični (LJ nadškofija)
Pungert

32.
Šmarjeta (NM škofija)
Koglo Sela pri Zburah

33.
Šmartno pod Šmarno goro (LJ nadškofija)
Spodnje Gameljne

34.
Št. Ilj pod Turjakom (MB nadškofija)
Mislinja

35.
Trnje (KP škofija)
Klenik

36.
Tržišče (NM škofija)
Gabrijele (++)

37.
Vače (LJ nadškofija)
Vaške Kandrše

38.
Višnja gora (LJ nadškofija)
Nova vas

39.
Vrhnika (LJ nadškofija)
Mala Ligojna

40.
Vrhnika (LJ nadškofija)
Stara Vrhnika (++)

41.
Vrhnika (LJ nadškofija)
Vrhnika

42.
Žiri (LJ nadškofija)
Dobračeva (++)

Gradiva:

Sv. Lenart, puščavnik (v hr.) – 2:40 min: https://www.youtube.com/watch?v=Tje9qpV5IBQ

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Martin: Eden najbolj priljubljenih škofov vseh časov
2030-11-11
Znan je pregovor, da na martinovo »svet’ Martin nar’di iz mošta vin.«

Kdo je bil sv. Martin?
Sv. Martin iz Toursa je v svojem življenju »prehodil pot« od poganskega vojaka do enega najbolj priljubljenih škofov vseh časov.
Rodil se je okoli leta 315 na teritoriju današnjega Sombotela na Madžarskem. To pomeni, da se je rodil dve leti potem, ko je krščanstvo postalo svobodna vera v rimskem cesarstvu. Martinovi starši so bili pogani. Oče je bil častnik rimske vojske, zato je bila tudi za Martina vojaška služba neizbežna. Pri dvanajstih letih se je začel zanimati za krščansko vero in postal katehumen.

Razpolovitev plašča
Proti svoji volji je postal vojaški častnik. Iz tega časa je dogodek, ki je popolnoma spremenil Martinovo življenje. Pred mestnimi vrati je v mrzlem zimskem jutru zagledal premraženega berača, ki je prosil miloščino. Ker pri sebi ni imel denarja, je z mečem razpolovil svoj plašč in s polovico ogrnil reveža. To je bil začetek Martinovega spreobrnjenja. Iste noči se mu je v sanjah prikazal Jezus, ogrnjen z darovano polovico plašča. Martin je tedaj zapustil vojaško službo in se oklenil škofa sv. Hiarija iz Poitiersa, s katerim sta ustanovila samostan in začel »boj« je proti krivovercem.

Gos ga je izdala
Ko so prebivalci Toursa leta 371 iskali novega škofa, so izvolili sv. Martina, ker so vedeli za njegovo ljubezen in pravičnost do vseh, tako sužnjev kot najrevnejših. Ena od legend pravi, da Martin zaradi skromnosti sploh ni želel sprejeti škofovske mitre, zato se je skril pred odposlanci, ki so prišli ponj. Toda v bližini je bila gos, ki je s svojim gaganjem razkrila skromnega škofa.
V 27-ih letih svoje škofovske službe je sv. Martin naredil veliko dobrega. Bil je dejaven škof in razširjevalec vere.

Martinova gos
Ob njegovem godu se pripravljajo Martinove pojedine s pokušino novega vina. Ne manjka pa tudi Martinova gos, navadno z mlinci in rdečim zeljem, ter seveda vino. Zakaj?
Po legendi so gosi sv. Martina z gaganjem izdale, ko se je skril pred ljudmi, ki so ga želeli postaviti za škofa. Nekateri pa menijo, da je bila gos tega dne že mnogo prej na jedilniku in da je šlo po vsej verjetnosti za daritveno žival.

Prvi svetnik nemučenec?
Postal je eden izmed prvih svetnikov, ki ni umrl mučeniške smrti.
Umrl je 8. novembra leta 397 v kraju Candes, ki leži severno od Toursa. Pokopali so ga 11. novembra.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo, kako še kot vojak deli plašč z beračem, redkeje kot škofa z gosko.

Zavetnik
Je zavetnik revnih, jetnikov, vojakov, konjenikov, konj, vinogradnikov, gostilničarjev, domačih živali …

Vremenski pregovori
Ljudska modrost je skozi stoletja spremljala god svetega Martina, ki je v srcih ljudi povezal delo na polju, praznovanje vina in hvaležnost za Božje darove.
Pregovori o vremenu in letini so odsev spoštovanja do narave in zaupanja v Boga, ki skrbi za človeka:
»Če je na Martina jasen in sončen dan, bosta v treh dneh pobeljena hrib in plan.«
»Če se oblači na Martina, bo nestanovitna zima.«
»Če sv. Martin listje obdrži, huda zima sledi.«
»Če Martinova gos po ledu plazi, o božiču navadno po blatu gazi.«
»Sv. Martin naj bo suh, da pozimi raste kruh.«

Molitev sv. Martina
V moji zapuščenosti me obišči, Gospod,
v moji samoti me objemi, v moji bedi me ozdravi.
Sveto v meni naj prebudi moje čute,
vid v meni naj vidi Tvoje stvarstvo,
sluh v meni naj sliši peti angele.
Želim živeti, preživeti, častiti te in te slaviti.
Daj mi moči, poguma in Tvoje ljubezni.
Prebudi mi srce, da ne bom sovražil,
ampak da bom odpuščal in
v Tvojem večnem miru živel. Amen.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je sv. Martinu posvečenih kar 85 cerkva (42 župnijskih, 43 podružničnih), kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Martinu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Avče (KP škofija)

2.
Bled (LJ nadškofija)

3.
Dob (LJ nadškofija)

4.
Grgar (KP škofija)

5.
Hajdina (MB nadškofija)

6.
Hrenovice (KP škofija)

7.
Ig (LJ nadškofija)

8.
Kamnica (MB nadškofija)

9.
Kobilje (MS škofija)

10.
Kostanjevica na Krasu (KP škofija)

11.
Kranj – Šmartin (LJ nadškofija)

12.
Laško (CE škofija)

13.
Libeliče (MB nadškofija)

14.
Ljubljana – Šmartno ob Savi (LJ nadškofija)

15.
Martjanci (MS škofija)

16.
Moravče (LJ nadškofija)

17.
Notranje Gorice (LJ nadškofija)

18.
Osek (KP škofija)

19.
Podzemelj (NM škofija)

20.
Poljane nad Škofjo Loko (LJ nadškofija)

21.
Ponikva (CE škofija)

22.
Sečovlje (KP škofija)

23.
Sežana (KP škofija)

24.
Slivje (KP škofija)

25.
Srednja vas v Bohinju (LJ nadškofija)

26.
Sromlje (CE škofija)

27.
Sv. Martin na Pohorju (MB nadškofija)

28.
Sv. Martin pri Vurberku (MB nadškofija)

29.
Šmartno ob Dreti (CE škofija)

30.
Šmartno ob Paki (CE škofija)

31.
Šmartno pod Šmarno Goro (LJ nadškofija)

32.
Šmartno pri Litiji (LJ nadškofija)

33.
Šmartno pri Slovenjem Gradcu (MB nadškofija)

34.
Šmartno v Brdih (KP škofija)

35.
Šmartno v Rožni Dolini (CE škofija)

36.
Šmartno v Tuhinju (LJ nadškofija)

37.
Teharje (CE škofija)

38.
Trbovlje (CE škofija)

39.
Trstenik (LJ nadškofija)

40.
Unec (LJ nadškofija)

41.
Velenje – Sv. Martin (CE škofija)

42.
Žiri (LJ nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Martinu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Breznica (LJ nadškofija)
Žirovnica

2.
Brje (KP škofija)
Sveti Martin

3.
Bučka (NM škofija)
Bučka

4.
Cerklje na Gorenjskem (LJ nadškofija)
Šmartno

5.
Čatež ob Savi (NM škofija)
Velike Malence (++)

6.
Dobrepolje – Videm (LJ nadškofija)
Podpeč

7.
Dobrova (LJ nadškofija)
Podsmreka

8.
Hinje (NM škofija)
Veliko Lipje (++)

9.
Kočevje (NM škofija)
Hrib – porušena

10.
Koprivnica (CE škofija)
Veliki Kamen

11.
Leskovec pri Krškem (NM škofija)
Velika vas

12.
Metlika (NM škofija)
Metlika

13.
Mokronog (NM škofija)
Slepšek

14.
Podgrad (KP škofija)
Sabonje (++)

15.
Polhov Gradec (LJ nadškofija)
Setnik

16.
Prečna (NM škofija)
Zalog

17.
Predloka (KP škofija)
Zazid

18.
Radeče (LJ nadškofija)
Vrhovo (++)

19.
Radlje ob Dravi (MB nadškofija)
Spodnja Vižinga

20.
Semič (NM škofija)
Topličica – porušena

21.
Sevnica (CE škofija)
Lamperče

22.
Sočerga (KP škofija)
Trebeše

23.
Stari trg pri Ložu (LJ nadškofija)
Podcerkev (++)

24.
Šentjanž (NM škofija)
Kal

25.
Šentjernej (NM škofija)
Groblje

26.
Šentjurij pri Grosupljem (LJ nadškofija)
Gorenji Rogatec

27.
Šmarjeta (NM škofija)
Vinica

28.
Šturje (KP škofija)
Žapuže

29.
Toplice (NM škofija)
Loška vas

30.
Trebelno (NM škofija)
Štatenberk

31.
Truške (KP škofija)
Labor

32.
Velike Žablje (KP škofija)
Gaberje

33.
Veliki Gaber (LJ nadškofija)
Bič

34.
Višnja Gora (LJ nadškofija)
Zgornja Draga

35.
Vrabče (KP škofija)
Griže

36.
Vransko (CE škofija)
Podvrh

37.
Zagorje (KP škofija)
Tabor

38.
Zagradec (NM škofija)
Valična vas

39.
Zreče (MB nadškofija)
Zlakova

40.
Žalna (LJ nadškofija)
Veliko Mlačevo Boštanj (++)

KAPELE:

1.
Javor (LJ nadškofija)
Javor

2.
Srednja vas v Bohinju (LJ nadškofija)
Spodnje Podjelje

3.
Sv. Peter pod Svetimi gorami (CE škofija)
Svete gore

Gradiva:

3 VPRAŠANJA o sv. Martinu: Razpolovitev vojaškega plašča kaznivo dejanje?!

Ob svetem Martinu: Bumerang dobrote (VIDEO)

Sv. Martin in njegov plašč – Veroučni kotiček (v sl.) – 3:50 min: https://www.youtube.com/watch?v=BLWG8qQEk1s&list=PLuL_MDcWQgzzJYnR4idLP1fjNB3LOzygN&index=3

Sv. Martin iz Toursa (v hr.) – 3:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=AvAlmbSBUew

Sv. Martin iz Toursa (v ang.) – 3:34 min: https://www.youtube.com/watch?v=rtpApoFt55U

Sv. Martin iz Toursa ANIMIRANI FILM (v špan.) – 3:38 min: https://www.youtube.com/watch?v=fGkd73qlzj4

Naslovna foto: zajem zaslona, https://www.youtube.com/watch?v=rtpApoFt55U
Foto v prispevku: pixabay
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Katarina Aleksandrijska: Ena izmed 14-ih pomočnikov v stiski
2030-11-25
Sv. Katarina Aleksandrijska je ena izmed 14-ih pomočnikov v stiski. Spomin nanjo je ohranjen tudi v naših ljudskih pesmih.

Iz življenja …
Njen življenjepis je prepleten z legendami, ki jo prikazujejo v zelo lepi podobi.
Sv. Katarina je živela v 3. stoletju v Aleksandriji v Egiptu. Bila je iz ugledne družine, nekateri pravijo, da celo iz kraljevske. Bila je zelo lepa in izobražena o delih največjih filozofov in antičnih učiteljev. O krščanski veri jo je poučil puščavnik in jo krstil. To je bil čas treh cesarjev, ki so si razdelili veliko rimsko cesarstvo. Aleksandrija se je nahajala v cesarstvu Maksimina II., ki je preganjal kristjane. Sv. Katarina je pred cesarjem protestirala, ker preganja kristjane.
Da bi jo spametoval, jo je cesar postavil pred učene filozofe in govornike, sam pa ji obljubljal darila in jo celo zasnubil. Ker je sv. Katarina vse učene može prepričala za krščanske vrednote, jih je cesar dal usmrtiti, njo pa mučiti. Ker se ni želela odpovedati krščanski veri, jo je obsodil na smrt s kolesi.
Njeno telo so angeli odnesli na Sinaj, kjer je še danes samostan, ki je posvečen njej in kjer iz njenega groba teče zdravilno olje.

Zavetnica
Sv. Katarina je zavetnica samskih deklet nad 25 let, univerz in študentov, filozofov, znanstvenikov, teologov, braniteljev vere, tiskarjev, knjižničarjev in številnih drugih poklicev. Je priprošnjica v raznih boleznih (migrena, jecljanje …).

Upodobitve
Umetniki sv. Katarino najpogosteje prikazujejo s kolesom, mečem in palmo.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Katarini posvečenih 32 cerkva, od tega osem župnijskih, kot je razvidno iz spodnje tabele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Katarini:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Borjana (KP škofija)

2.
Branica (KP škofija)

3.
Kapla na Kozjaku (MB nadškofija)

4.
Lendava (MS škofija)

5.
Lom (LJ nadškofija)

6.
Otalež (KP škofija)

7.
Rova (LJ nadškofija)

8.
Sv. Katarina – Topol (LJ nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Katarini:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Branik (KP škofija)
Preserje

2.
Brdo (LJ nadškofija)
Rafolče (++)

3.
Cirkulane (MB nadškofija)
Cirkulane

4.
Dol pri Ljubljani (LJ nadškofija)
Zaboršt

5.
Dole pri Litiji (LJ nadškofija)
Dobovica (++)

6.
Grosuplje (LJ nadškofija)
Mala Stara vas (++)

7.
Laško (CE škofija)
Kuretno

8.
Litija (LJ nadškofija)
Breg

9.
Nova Cerkev (CE škofija)
Lemberg

10.
Polšnik (LJ nadškofija)
Ostrež

11.
Postojna (KP škofija)
Veliki Otok

12.
Radeče (LJ nadškofija)
Jelovo

13.
Rečica ob Savinji (CE škofija)
Lačja vas

14.
Sela pri Šumberku (NM škofija)
Šumberk

15.
Semič (NM škofija)
Brezova Reber (++)

16.
Sv. Ema (CE škofija)
Nezbiše

17.
Sv. Križ – Podbočje (NM škofija)
Frluga

18.
Šenčur (LJ nadškofija)
Srednja vas

19.
Šmihel pri Žužemberku (NM škofija)
Plešivica – razvaline

20.
Štjak (KP škofija)
Tabor – Štjaški

21.
Trbovlje (CE škofija)
Čeče

22.
Vransko (CE škofija)
Čreta

23.
Zasip (LJ nadškofija)
Hom

24.
Zavratec (KP škofija)
Medvedje Brdo

Gradiva:

Sv. Katarina Aleksandrijska (v hr.) – 2:27 min: https://www.youtube.com/watch?v=r23nKNKePHM

Sv. Katarina Aleksandrijska (v ang.) – 2:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=5rQh9sraDvY

Zgodba o sv. Katarini Aleksandrijski – animirani FILM (v ang.) – 11:11 min: https://www.youtube.com/watch?v=GCusjGlKVsg

Foto: zajem zaslona
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Karel de Foucauld: Sam postal živi evangelij
2030-12-01
“Charles mali Jezusov brat”, kakor se je sam imenoval, je ustanovitelj skupnosti malih Jezusovih bratov in sester.
Evangelij je živel tako močno, da je sam postal živi evangelij.

Iz življenja …
Sv. Karel de Foucauld (Charles de Foucauld) je bil rojen 1858 v bogati družini v Strasbourgu. Pri šestih letih je osirotel. Njega in njegovo sestro je vzgajal stari oče. Kot otrok je bil zelo veren, kasneje pa je živel precej razuzdano, čemur se ni odrekel tudi kot častnik v francoski vojski, in zaradi česar so ga iz vojske nečastno odpustili. Med ekspedicijo po severni Afriki, ko je živel kot pustolovski raziskovalec in prevajalec, se je navdušil nad tišino veličastne puščave in doživel spreobrnjenje. Vstopil je v sirski samostan trapistov, ki ga je po sedmih letih zapustil, da bi živel bolj ubožno in preprosto. Tri leta je v Nazaretu živel puščavniško življenje; veliko je molil in premišljeval evangelij. V tem času je spoznal svoj klic za duhovnika in se vrnil v Francijo študirati teologijo.
Leta 1901 je bil posvečen v duhovnika, nato pa je odšel misijonariti v alžirsko Saharo, kjer je ustanovil novo skupnost v upanju, da se mu bo kdo pridružil. Čutil je, da je poklican za delovanje med najbolj ubogimi in zapuščenimi. Za življenjsko geslo si je izbral besedi Jesus Caritas, za simbol pa srce in križ nad njim. Vsak dan je enajst ur molil, šest ur delal in le nekaj ur spal. Temelj njegove duhovnosti je bila telesna povezanost z Jezusom v evangeliju, evharistiji in na križu. Odpoved neposrednemu misijonarskemu delu in iskreno zanimanje za ljudi okoli sebe – med drugim je izdelal slovar njihovega jezika – sta mu prislužila spoštovanje tamkajšnjih ljudi.
Ponoči 1. decembra 1916 je bil v roparskem napadu ustreljen in umorjen.

Nova skupnost
Njegova želja po ustanovitvi nove skupnosti se je uresničila leta 1933 z ustanovitvijo “malih Jezusovih bratov”; šest let kasneje so sledile “male Jezusove sestre”. Po njegovem zgledu živijo med ljudmi, se preživljajo z delom svojih rok in z življenjskim zgledom v svojo okolico prenašajo dobro novico. Skoraj 20 drugih skupnosti se sklicuje na njegovo duhovnost.

Upodobitve
Ohranjenih je nekaj njegovih fotografij, na katerih je kot bradati mož oblečen v belo redovno obleko malih Jezusovih bratov z vezenim rdečim srcem in križem na prsih.

Zavetnik
Sv. Karel de Foucauld je bil leta 2005 razglašen za blaženega, papež Frančišek ga je maja 2021 razglasil za svetnika.
Je zavetnik malih Jezusovih bratov in sester.

Gradiva:

CITATI o trpljenju in molitvi – Sv. Karel de Foucauld: https://portal.pridi.com/2025/11/17/citati-sv-karla-de-foucauld-o-trpljenju-in-molitvi/

CITATI o Jezusovem trpljenju in šoli molitve v preizkušnji – Sv. Karel de Foucauld: https://portal.pridi.com/2025/11/17/sv-karel-de-foucauld-o-jezusovem-trpljenju-in-soli-molitve-v-preizkusnji/

MISLI ob Kristusovem vstajenju – Sv. Karel de Foucauld: https://portal.pridi.com/2026/03/25/sv-karel-de-foucauld-moj-bog-kako-moram-biti-srecen/

Charles de Foucauld (v ang.) – 8:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=fbPFYIuuxq8

Charles de Foucauld (v ang.) – 33:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=gxgFgd849NY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Frančišek Ksaverij: Zavetnik misijonarjev, poleg apostola Pavla največji misijonar
2030-12-03
Sv. Frančišek Ksaverij je velik svetnik in prvi jezuitski misijonar. Poleg sv. Pavla je največji misijonar v katoliški Cerkvi. Velja za ustanovitelja misijona na Daljnem Vzhodu; apostola Indije in Japonske.

Iz življenja …
Rodil se je leta 1506 na španskem gradu Javieru. Baskovski plemič Frančišek Ksaver je osnovno izobrazbo dobil v svoji domovini, nato pa je odšel na študij v Pariz, kjer je doktoriral. Tam si je sobo delil sv. Petrom Fabrom (god 2. avgust), štiri leta pozneje pa se jima je pridružil še starejši študent sv. Ignacij Lojolski (god 31. julij), nekdanji španski oficir, ki pa se je posvetil molitvi in kmalu oba nagovoril za duhovni poklic ter ustanovil Družbo Jezusovo (jezuite). Često jima je ponavljal, kaj človeku koristi če cel svet pridobi, svojo dušo pa pogubi.
Leta 1541 se je odpravil na prošnjo portugalskega kralja Janeza III. in po naročilu papeža ter sv. Ignacija misijonarit v daljno Indijo, kjer je začel zelo bogato in uspešno misijonsko delo in krstiti na tisoče ljudi. Leta 1549 je kot prvi misijonar prišel na Japonsko, kjer je v Yamaguchi ustanovil krščansko skupnost. Njegov pristop je bil izredno premišljen in uspešen. Preden je začel širiti vero, se je najprej naučil jezik, kulturo in običaje domačinov. Poleg tega je vzpostavljal tudi lokalno vodene misijonske postaje, da je vera ostala živa tudi v njegovi odsotnosti. Od leta 1545 dalje je bilo natisnjenih njegovih 1500 pisem Rimu, kar je sprožilo val navdušenja nad misijoni na Daljnem Vzhodu.
Nazadnje ga je pritegovala Kitajska, a je na poti zbolel za pljučnico in 3. decembra 1552 umrl.

Molitev sv. Frančiška Ksaverija
Zakaj te ljubim, moj Gospod?
Pač ne zato, ker si nebesa mi obljubil,
in ne zato, ker me je strah, da bi pogubil si v peklu dušo in telo, ne ganeta me pekel in nebo.
Le ti me ganeš, moj Gospod, ko gledam te, pribitega na križ, ko vse na tebi je kot ena sama rana.
Le ti me ganeš, ko trpiš, ko žali množica te zapeljana in ko umiraš zame in za vse.
Le to ljubezen občudujem, in ko bi ne bilo nebes, bi ljubil te, in ko bi ne bilo pekla, ne mogel bi žaliti te.
Ko ves se ti darujem, darov za to ne potrebujem,
saj ljubim te samo, ker si Ljubezen sama, vir vse milosti. Amen.

Molitev za spreobrnjenje nevernikov
Večni Bog. Stvarnik vseh stvari, spomni se duš nevernikov,
ki si jih ustvaril in naredil po svoji podobi in sličnosti.
Glej, o Bog, kako se z njimi napolnjuje pekel,
in spomni se, da je za njih zveličanje tvoj Sin trpel najgroznejšo smrt.
Ne dopusti več, prosim te, Gospod, da bi neverniki tvojega Sina zaničevali,
ampak naj te tolažijo molitve pravičnih in Cerkve, neveste tvojega presvetega Sina.
Spominjaj se le svojega usmiljenja, pozabi na njih malikovanje in nevero
in stori, da slednjič tudi oni spoznajo Njega, ki si ga ti poslal,
Gospoda Jezusa Kristusa, ki je naše rešenje, življenje in vstajenje
– Njega, po katerem smo odrešeni in oproščeni,
ki mu bodi čast in slava vekomaj! Amen.

Zavetnik
Je zavetnik vseh misijonov in misijonarjev, katoliškega tiska, pomorščakov; je pomočnik za srednjo zadnjo uro, proti nevihti in kugi.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo s križem in gorečim srcem, med pridiganjem ali krščevanjem ali pa kot umirajočega s pogledom na Kitajsko.

Molimo
Vsemogočni Bog,
z oznanjevanjem evangelija je sveti Frančišek Ksaver
privedel k tebi mnoge vzhodne narode.
Podeli nam enako gorečnost za vero,
da bo tvoja Cerkev v vsakem kraju rasla. Amen.

Gradiva:

Sv. Frančišek Ksaverij (v hr.) – 4:37 min: https://www.youtube.com/watch?v=9kmIMRygP1M

Sv. Frančišek Ksaverij (v ang.) – 3:21 min: https://www.youtube.com/watch?v=rRvI9iYVcRU

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. drinske mučenke: Med njimi sta dve Slovenki
2030-12-15
Leta 2011 je bilo v Sarajevu razglašenih pet drinskih mučenk za blažene. Med njimi sta dve Slovenki, in sicer s. M. Krizina Bojanc in s. M. Antonija Fabjan.
Skupaj še s tremi sestrami (Hrvatico s. M. Julo Ivanišević – predstojnico samostana, Madžarko s. M. Bernadeto Banja in Avstrijko s. M. Berchmano Leidenix) sta delovali v samostanu Hčera Božje ljubezni na Palah blizu Sarajeva. Posvečale so se predvsem vzgoji otrok in mladine. Žal, je vseh pet sester 15. decembra 1941 umrlo mučeniške smrti v Goraždu ob reki Drini.

Mučeništvo
11. decembra 1941 so četniki njihov nevarovani samostan na Palah v Sarajevu oropali in zažgali. Pet slabo obutih in oblečenih sester so odgnali peš po zasneženih gorskih poteh proti 65 km oddaljenemu Goraždu, kjer so jih zaprli v drugo nadstropje vojaške kasarne, ki je stala tik ob reki Drini. Ker so jih opiti želeli onečastiti, je njihova prednica odprla okno in prva skočila skozi okno, za njo pa so to storile še druge. Pri padcu na kamnito ploščad pod oknom so se vse močno poškodovale, in še poskušale bežati. Toda besni četniki so jih ujeli in zverinsko pokončali z meči in noži.

Bl. s. Marija Krizina Bojanc
Rojena je bila maja 1885 v Šmarjeti na Dolenjskem. Ko je bila stara 36 let je stopila v redovno skupnost Hčera Božje ljubezni v Sarajevu. Odlikovala se je predvsem po nenehni molitvi, žrtvi in spokorniškem življenju, in zaradi česar so jo imenovali »sestra molitve«. Večkrat je dejala, da si želi umreti mučeniške smrti. Umrla je mučeniške smrti 15. decembra 1941.

Bl. s. Marija Antonija Fabjan
Rojena je bila 23. januarja 1907 v Malem Lipju (župnija Žužemberk). Odraščala je brez staršev. K sebi jo je vzela njena pobožna teta, ki je zaslužna za to, da je Antonija pri 22-ih letih vstopila v samostan Hčera Božje ljubezni v Sarajevu. Odlikovala se je po preprostosti, iskrenosti, pobožnosti in zbranosti. Umrla je mučeniške smrti 15. decembra 1941.

Molitev za kanonizacijo
Gospod Bog, Ti si svoje služabnice Antonijo Fabjan in Krizino Bojanc ter ostale drinske mučenke obdaril z milostjo redovniškega poklica in z močjo, da so zvestobo in ljubezen do tebe potrdile s prelitjem svoje krvi. Podeli tudi nam stanovitnost v veri, da se tudi za ceno trpljenja ne bomo ločili od tebe. Ponižno te prosimo, da blažene sestre sprejmeš v občestvo svetih vesoljne Cerkve. Daj, da bomo še bolj pogumno sledili zgledu njihovega življenja ter izkusili moč njihove priprošnje v naših potrebah in življenjskih bojih. Po Kristusu, našem Gospodu. Amen

Gradiva:

Reportaža z beatifikacije v Sarajevu 2011 (v slov.) – 5:44 min

O življenju in mučeništvu drinskih mučenk (v hr.) – 5:59 min

PDF Drinske mučenke, str. 133-145 (iz knjige Vi ste luč sveta, F. M. Dolinar, Družina)

Več na spetni strani novomeške škofije >>>

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sv. Fabijan in Sebastijan: V življenju nista bila skupaj
2031-01-20
Sv. Sebastijan (Boštjan) je že od nekdaj v družbi s sv. Fabijanom, čeprav svetnika v življenju nista imela nobene zveze.
Druži ju le dan smrti ali dan prenosa relikvij v nov grob in skupno češčenje.
Oba hkrati kličemo tudi v litanijah vseh svetnikov.

“Sv. Fabijan in Sebastijan sok v drevju poženeta.”

Sv. Fabijan
Sv. Fabijan je bil leta 236 izvoljen za papeža. Zgodovinar Evzebij pripoveduje, da je namig za njegovo izvolitev prišel iz nebes. Ko je rimska krščanska občina iskala novega papeža, in se je na Fabijanovo glavo usedel golob, so zbrani to razumeli kot Božje sporočilo in ga izvolili za papeža.
Cerkev je modro vodil štirinajst let. Rimsko skupnost je razdelil na sedem delov (pokrajin), ki jih je upravljalo sedem diakonov; eden od njih je bil tudi sv. Lovrenc. Sedmim diakonom, ki so skrbeli vsak za svoj del mesta, je dal pomočnike (subdiakone), ki so zbiral informacije in beležili dejanja mučencev. Fabijan je začel preurejati podzemne grobnice, danes znane kot Kalistove katakombe.
Papež Fabijan je bil prva žrtev cesarja Decija, ki je zavladal leta 249, in je začel preganjati kristjane. Cesar je papežu Fabijanu sodil sam, in sicer 20. januarja 250. Pokopan je v Kalistovih katakombah, kjer je še danes mogoče videti njegovo fresko.
Upodabljajo ga kot papeža s tiaro in golobom na glavi, poleg ima tudi meč in palmo.
Sv. Fabijan je zavetnik vodovodarjev, kovačev in lončarjev.

Sv. Sebastijan (Boštjan)

Drugi mučenec, ki se ga danes spominjamo, pa je sv. Boštjan. Po legendi je bil Boštjan vojak v službi cesarja Dioklecijana in skrit kristjan. Ko se je začelo preganjanje kristjanov, je obiskoval ječe, v katere je kot rimski vojak imel prost dohod, in v njih tolažil svoje brate v veri in jih krepčal za poslednji boj.
Ko so njegova dejanja odkrili, ga je Dioklecijan obsodil na grozno smrt, ki je naslikana v številnih različicah. Privezali so ga h kolu, spretni strelci pa so s puščicami streljali vanj. To je bilo 20. januarja po letu 250.
Upodabljajo ga privezanega na steber in s puščicami v telesu, včasih tudi s palmo.
Sv. Boštjan je bil v zgodnjih stoletjih prvi zavetnik zoper kugo, pozneje pa skupaj s sv. Rokom, ki je polagoma stopil na njegovo mesto. Sv. Botšjan je priprošnjik zoper kužne in nenadne nalezljive bolezni. Je zavetnik vojakov, lovcev …

Cerkve v Sloveniji

Obema, sv. Fabijanu in sv. Boštjanu je posvečenih 6 cerkva.

Sv. Fabijan in Sebastijan (Boštjan)

PODRUŽNIČNE cerkve posvečene sv. Fabijanu in sv. Boštjanu:

Št.
Župnija (Škofija)
Kraj

1.
Dobova (škofija CE)
Mostec

2.
Kranj /Sv. Boštjan, Fabijan in Rok/ (nadškofija LJ)
na Pungartu

3.
Loka pri Zidanem mostu (škofija CE)
Polana

4.
Podgraje (škofija KP)
Fabci

5.
Stari trg ob Kolpi (škofija NM)
Predgrad

6.
Vinica (škofija NM)
Gornji Suhor

Sv. Sebastijan (Boštjan)
Samo sv. Boštjanu pa je posvečenih še 9 cerkva kot je razvidno sledečih tabel.

ŽUPNIJSKA cerkev posvečena sv. Boštjanu:

Št.
Župnija (Škofija)

1.
Pečarovci (škofija MS)

PODRUŽNIČNE cerkve posvečene sv. Boštjanu:

Št.
Župnija (Škofija)
Kraj

1.
Brestanica (škofija CE)
Brestanica

2.
Črnomelj (škofija NM)
Mestna Loza

3.
Dravograd (nadškofija MB)
Sv. Boštjan

4.
Ilirska Bistrica (škofija KP)
Zarečje

5.
Klanec (škofija KP)
Petrinje

6.
Komenda (nadškofija LJ)
Moste

7.
Sv. Peter pod Svetimi gorami (škofija CE)
Svete gore

8.
Žetale (škofija CE)
Rogatnica

Gradiva:

Sv. Fabijan in Boštjan (v hr.) – 1:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=n311HRw7BOU

Drugi svetniki dneva:

Evtimij Veliki, puščavnik, opat
Jožef Nascimbeni, duhovnik
Marija Kristina brezmadežnega spočetja, redovnica, ustanoviteljica

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Marijina in Jožefova zaroka
2031-01-23
Spomin Marijine zaroke z Jožefom so v Katoliški cerkvi začeli praznovati šele v srednjem veku.

O Marijini zaroki in njeni poroki z Jožefom iz Nazareta iz Svetega pisma ne izvemo nič konkretnega.

V Svetem pismu piše: »Z rojstvom Jezusa Kristusa je bilo tako: Njegova mati Marija je bila zaročena z Jožefom.« (Mt 1,18)
Legende temeljijo na tem mestu v Matejevem (1,18) in Lukovem (2,5) evangeliju, kjer sta Marija in Jožef označena kot zaročena. Te legende pa so imele pomembno vlogo v pobožnosti in umetnosti vse do baroka.
Marijin in Jožefov zaročni obred je najverjetneje potekal v Nazaretu. Zaroka je bila po Mojzesovi postavi tako pomembna in slovesna kot poroka sama, a zaročenca po zaroki še nista bivala skupaj; ampak šele po poroki. Tako je bilo tudi z Jožefom in Marijo.
Ko pa je Jožef spoznal, da je v tem času Marija spočela od Svetega Duha, je ni odslovil, temveč jo je vzel k sebi.

Cerkve v Sloveniji
Marijini zaroki sta pri nas posvečeni dve podružnični cerkvi, in sicer:

na Rakitniku v župniji Matenja vas (škofija Koper) ter
pokopališka cerkev Na Žalah v župniji Kamnik (nadškofija Ljubljana).

Drugi svetniki dneva:

Bl. Benedikta Bianchi Porro, laik (beatifikacija 2019)
Sv. Ildefonz, nadškof
Sv. Janez Aleksandrijski, patriarh

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Svetu Frančišek Saleški: Zavetnik novinarjev, učiteljev
2031-01-24
“Božja ljubezen je vselej veliko večja od naše bolečine.”
“Ljubezen med krepostmi je kakor Sonce med planeti; daje jim sijaj in lepoto.”
“S kapljo medu se ujame več muh (duš), kakor pa s celim sodom kisa (nejevolje).”

Sv. Frančišek Saleški velja za utemeljitelja moderne katoliške duhovnosti. Intelektualno je vplival na nekatere najvidnejše osebnosti 17. stoletja v Franciji. Je cerkveni učitelj.
Leta 1610 je skupaj s sv. Ivano Frančiško Šantalsko (god 12. avgust) ustanovil red salezijank.

Iz življenja …
Frančišek Saleški z gradu Sales v Savojski deželi se je rodil 21. avgusta 1567 v Thoresu v Franciji. Bil je najstarejši od desetih otrok. V mladosti je nekaj časa trpel zaradi prepričanja janzenizma, da bo pogubljen. Na posebno Marijino priprošnjo je te janzenistične zmote premagal in kasneje postal oznanjevalec ljubezni Jezusovega Srca. Starši so mu začrtali posvetno kariero, zaradi česar je študiral pravo na univerzah v Parizu in Padovi, a je v tem času v sebi začutil duhovniški poklic.
Leta 1593 je prejel mašniško posvečenje in nastopil kot odličen pridigar in zelo iskan spovednik. Misijonaril je v ženevski škofiji, ki se je, žal, oprijela protestantskega kalvinskega nauka, in zaradi česar je bilo tamkajšnjih vernikom pogosto prepovedano poslušati njegove pridige. Zato jih je Frančišek tiskal na letake in jih povsod pripenjal. Ker je požel velik uspeh, v Katoliško Cerkev se je tedaj vrnilo nad 70.000 ljudi, je že po treh letih prejel (1602) škofovsko posvečenje. Kot ženevski škof si je prizadeval uveljavljati reforme Tridentinskega cerkvenega zbora (1545–1563), reformiral je samostane in duhovščino, organiziral krščanski nauk za otroke in odrasle ter obiskal vse župnije škofije. Umrl je 28. decembra 1622 v Lyonu v Franciji.
Napisal je Theotim (traktat o Božji ljubezni) in Filoteja (vodnik po verskem življenju), klasiko duhovne literature.
Leta 1610 je skupaj s sv. Ivano Frančiško Šantalsko (god 12. avgust) ustanovil red salezijank, ki združujejo kontemplacijo in molitev z dejavno ljubeznijo do bližnjega. V grbu, ki ga je določil zanje, je upodobljeno Jezusovo Srce, prebodeno z dvema puščicama in obdano s trnjevo krono.

Molitev sv. Frančiška Saleškega
Kličem k Tebi, o moj Bog, izrekam Tvoje sveto ime,
ne da bi te mogel kdajkoli popolnoma spoznati.
Gospod, moj Bog, večji si od naših besed, globlji od naših misli, višji od naših želja.
Daj nam, o Bog, ki si tako velik in tako blizu, živo srce, nove oči,
da te prepoznamo in te sprejmemo, ko prideš k nam.
Delajmo v blagor mladine in v vseh okoliščinah življenja delujmo po zgledu ljubezni,
ki je blaga, potrpežljiva in dejavna. Amen.

Zavetnik
Frančišek Saleški je zavetnik katoliškega tiska, pisateljev in novinarjev; spovednikov, učiteljev; salezijank.

Upodobitve
Najpogosteje je upodobljen kot škof s knjigami, s trnjem ovito srce, včasih skupaj z Ivano Frančiško Šantalsko.

Molimo
O Bog, po tvoji dobroti je sv. škof Frančišek Saleški
vsem postal vse, da bi ljudi vodil k tebi.
Po njegovem zgledu naj tudi mi potrpežljivo služimo svojim bratom
in tako razodevamo tvojo očetovsko ljubezen. Amen.

Cerkve na Slovenskem
Sv. Frančišku Saleškemu je pri nas posvečena ena kapela, in sicer v škofijskem gradu Goričane v župniji Preska, to je na teritoriju Ljubljanske nadškofije.

Gradiva:

CITATI sv. Frančiška Saleškega – O DEJAVNI LJUBEZNI (slov.)
CITATI sv. Frančiška Saleškega – O ODREŠENIKOVI LJUBEZNI (slov.)

Sv. Frančišek Saleški (v hr.) – 2:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=QYIOJmkBkHU

Drugi svetniki dneva:

Felicijan, škof, mučenec

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Spreobrnitev apostola Pavla
2031-01-25
Mesec dni po božiču se od 7. stoletja spominjamo spreobrnjenja farizeja Savla v poznejšega apostola Pavla.

“Med potjo, ko se je bližal Damasku … je padel na tla in zaslišal glas, ki mu je rekel: ‘Savel, Savel! Zakaj me preganjaš?’ Rekel je: ‘Kdo si, Gospod?’ Glas pa je odgovoril: ‘Jaz sem Jezus, ki ga ti preganjaš’.” (Apd 9, 3–6)

O spreobrnitvi …
Apostol Pavel iz Tarza je sprva vneto preganjal privržence Jezusa Kristusa in poskušal uničiti nastajajočo krščansko Cerkev. Dogodek v Damasku pa je radikalno spremenil njegovo življenjsko pot.
Po videnju pred Damaskom je iz preganjalca Kristusa postal apostol. Iz Savla je postal Pavel.
O njegovi spreobrnitvi poročajo Apostolska dela (Apd 9,1–19; 22,1–21) in Pismo Galačanom (Gal 1,11–24). Kaj je razvidno iz njih?
Spreobrnitev apostola Pavla, Carravagio, vir: https://commons.wikimedia.org/
Razvidno je, da je Bog dal pobudo in se Savlu prikazal na poti Damask. Preko luči in glasu, ki je značilna za Božja razodetja, se je Vstali Gospod prikazal Savlu in ga vprašal za razlog njegovega početja: »Savel, Savel! Zakaj me preganjaš?« (Apd 9,4). Jezus ni rekel, zakaj preganjaš moje učence. Jezus in njegovo telo Cerkev sta eno. Pavel je padel na tla. Ko se je postali na noge, ni videl ničesar, postal je slep. Kristusova luč ga je zaslepila in postal je slep. Iz močnega, vplivnega in neodvisnega moža je postal slaboten, potreben pomoči in odvisen od drugih, saj ni videl.
Pavel je po spreobrnjenju in daljši notranji in zunanji pripravi na svoje poslanstvo evangelij neustrašno ponesel poganskim ljudstvom. Zavedal se je, da ga je Kristus poklical za apostola. Odtlej ga pri širjenju Božjega kraljestva ni moglo nič ustaviti.
»Živeti je zame Kristus in umreti dobiček.« (sv. Pavel)

V razmislek …
Kaj se lahko naučimo iz spreobrnitve apostola Pavla?
Morda to, da krščanstvo ni neka nova filozofija ali nova morala. Kristjani smo le, če se srečamo z Jezusom Kristusom. Jezus se nam verjetno ne razodene na na tako veličasten način, kot se je sv. Pavlu, ki ga je naredil za apostola vseh narodov. Toda tudi mi ga lahko srečamo. Na kakšen način? Morda pri branju Svetega pisma, v molitvi, v liturgičnem življenju Cerkve, v dobrodelnosti …

Pavel je rekel: »Ne delam namreč tega, kar hočem, temveč počenjam to, kar nočem.« (Rim 7,15)

Molimo
Bog, oče vseh ljudi,
napolni nas s tisto gorečo vero,
ki je razvnemala apostola Pavla
pri širjenju tvoje slave. Amen.

Vremenski pregovori
Če je na sv. Pavla spreobrnjenje lepo vreme, bo dobro leto.
O sv. Pavla spreobrnjenju se zima lomi.
Sv. Pavel dene pol zime na kavelj.

Cerkve v Sloveniji
Spreobrnitvi apostola Pavla je pri nas posvečenih 7 cerkva (3 župnijske, 4 podružnične), kot je razvidno iz spodnje tabele.

Vse tri ŽUPNIJSKE CERKVE, ki so posvečene spreobrnitvi apostola Pavla, so na teritoriju ljubljanske nadškofije: župnija Mavčiče, Stara Oselica in Vrhnika.

PODRUŽNIČNE CERKVE pa so v štirih župnijah:

Št.
Župnija (Škofija)
Kraj

1.
Cerkno (škofija KP)
Straža

2.
Grahovo (nadškofija LJ)
Žerovnica (pokopališka)

3.
Komenda (nadškofija LJ)
Križ

4.
Senovo (škofija CE)
Brezje

Video gradiva:

Praznik Spreobrnjena apostola Pavla (v hr.): https://www.youtube.com/watch?v=DpiZIHfhiUo

Spreobrnjenje apostola Pavla na poti v Damask – odlomek iz FILMA (v ang.) – 2: 51 min: https://www.youtube.com/watch?v=KevM38YVjCk

O apostolu Pavlu – spregovorijo soustvarjalci FILMA (v ang.) – 3:21 min: https://www.youtube.com/watch?v=-qyulENuDQg

Pavlovo spreobrnjenje: https://www.youtube.com/watch?v=bbxcFpHvIIc

O Pavlovem spreobrnjenju, Scott Hahn (v ang.) – 12:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=OXk7a3blph4

Pavlovo spreobrnjenje, Caravagio (v ang.) – 5:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=2b77G8Ysjck

Drugi svetniki dneva:

Ananija iz Damaska, mučenec

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
