Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Sveta Ema Krška: Prva slovenska svetnica?
2028-06-27
27. junij: Kneginjo sv. Emo so vseskozi častili še posebej Slovenci, ki so organizirali velika romanja na njen grob, kljub temu, da še ni bila uradno razglašena za svetnico. Za svetnico jo je razglasil šele papež Pij XI. leta 1938.
V celjski škofiji, katere drugotna zavetnica je, sta ji posvečeni dve cerkvi.

Iz življenja …
Po starem izročilu naj bi se sv. Ema rodila leta 983 v ugledni plemiški družini na gradu Pilštajn na Kozjanskem, kjer so imeli njeni starši obsežna posestva.
Okoli leta 1010 se je poročila z grofom Viljemom. Skupaj sta posedovala velika posestva po Koroškem, Kranjskem in Štajerskem. Podpirala sta cerkev in dobro ljudi. Prva leta zakona sta preživela v ljubezni in veselju. Rodila sta se jima sinova.
A življenje jima ni prizanašalo s trpljenjem. Eden od sinov je umrl že v otroških letih, drugi sin pa je padel v boju. Ema je izgubila tudi moža, trdih zgodovinskih poročil, kdaj, kje in kako je umrl pa ni.
Ema je ostala sama. Na svojem ogromnem posestvu je dala postaviti številne cerkve in župnije. Njena odpoved svetu je dosegla vrh v zidavi mogočne cerkve in ženskega benediktinskega samostana v Krki (na Koroškem), v katerem je živela do svoje smrti leta 1045.
Izročilo pravi, da so se gradbeni delavci samostana v Krki pritožili, da niso prejeli dovolj plačila. Ema je prednje postavila mošnjiček z denarjem in jim rekla, naj si sami vzamejo iz njega toliko, kolikor si želijo. A zgrabili so prav toliko, kolikor jim je dala prej sama, vse drugo jim je zdrsnilo s prstov.
Nekaj let po njeni smrti je bil ta samostan ukinjen, na njenem mestu pa ustanovljena Krška škofija, ki ima zdaj sedež v Celovcu, še vedno pa se imenuje krška. Mogočna cerkev stoji še danes.
Sv. Emo so vseskozi častili še zlasti Slovenci, ki so organizirali množična romanja na njen grob, kljub temu, da še ni bila uradno razglašena za svetnico. Za blaženo je bila razglašena leta 1287, za svetnico pa šele leta 1938.

Upodobitve
Sv. Emo umetniki upodabljajo kot imenitno gospo z ustanovno listino, vrtnico ali modelom cerkve.

Zavetnica
Sv. Ema je zavetnica Koroške, Krške škofije; k njej se zatekajo pri očesnih boleznih, porodnice za srečen porod in tisti, ki si želijo otrok.

Cerkve na Slovenskem
V celjski škofiji, katere drugotna zavetnica je, sta ji posvečeni dve cerkvi, in sicer župnijska cerkev v kraju Sv. Ema ter pokopališka podružnična cerkev v kraju Kozje.

Gradiva:

Emina pesem (v nem.) – 4:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=8VJ5ypWShXc

Sv. Ema (v nem.) – 20:59 min: https://www.youtube.com/watch?v=WAgQGrufwRo

Sv. Ema – pesem (v nem.) – 2:04 min: https://www.youtube.com/watch?v=vo6ERHBYOSA

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Rojstvo Janeza Krstnika: Ob kresi se dan obesi
2028-06-27
Ob kresi se dan obesi! 24. junija, ko gorijo kresovi, praznujemo rojstvo Janeza Krstnika.
V srednjem veku je bil praznik razumljen kot »poletni božič«.

Iz življenja …
Sv. Janez Krstnik je neposredni Gospodov predhodnik, poslan, da mu pripravi pot. Jezusov prihod pozdravlja že v telesu svoje matere.
Jezusa krsti in Ga prvi prepozna in razglasi kot Odrešenika z besedami: »Glejte, Božje Jagnje, ki odvzema greh sveta.« S tem je bilo njegovo poslanstvo končano, kar prepozna tudi sam, ko pravi: »On mora rasti, jaz pa se manjšati.«
Pri Janezu nas lahko »bode« v srce ta njegova ponižnost. Tako naj bi vsak kristjan kazal na Kristusa, na »Resnično luč«, in ne na sebe. Ko nam gori srce, toploto in svetlobo v našem srcu začutijo tudi drugi. Tako Kristus, duhovno Sonce vedno bolj raste tudi v bližnjih, poganstvo se krči.
To simboliko izraža tudi postavitev njegovega rojstva na 24. junij, ko se po pregovoru »ob kresi se dan obesi« dnevi začno krajšati. Smrti oziroma obglavljena Janeza Krstnika pa se spominjamo 29. avgusta na praznik mučeništva Janeza Krstnika.

Zavetnik
Je zavetnik krojačev, tesarjev, arhitektov, zidarjev, kmetov, glasbenikov, plesalcev, pevcev, vinske trte, domačih živali, abstinentov …; je priprošnjik karmeličanov, maltežanov, proti glavobolu, strahu, toči, otroškim boleznim .

Upodobitve
Umetniki Janeza Krstnika najpogosteje prikazujejo v obleki iz kož, pogosto sta ob njem jagnje in napis »Ecce Agnus Dei – Glejte, Božje Jagnje«; upodabljajo tudi, kako krščuje Jezusa ali pa je njegovo obglavljeno glavo na pladnju.

Na Isenheimskem oltarju je slikar na levi strani pod Jezusovim križem upodobil Marijo, Jezusovega najljubšega učenca Janeza in Marijo Magdaleno. Na desni strani pa pokonci stoječega Janeza Krstnika z iztegnjenim prstom proti Križanemu in z lat. napisom: »On mora rasti, jaz pa se manjšati«. Namenoma gre za časovno netočnost, saj je bil Janez Krstnik obglavljen še preden so Jezusa križali. Slikar želi s tem poudariti vlogo Janeza Krstnika v pripravljanju poti obljubljenemu Odrešeniku.
Matthias Grünewald. Isenheimski oltar. 16. st. Križanje.

Glasba
Eno najbolj priljubljenih pesmi o Janezu Krstniku, je napisal Pavel Diakon v 8. st.

Ob kakšni priložnosti?
Ko so ga prosili naj gre blagoslovit svečo in je postal hripav. Spomnil se je, da je imel podoben problem Zaharija v templju, zato se je s himno obrnil na sv. Janeza Krstnika … Himna na sv. Janeza Krstnika (Pavel Diakon, 8. st.)

Da bi slabotne moči tega služabnika
mogle opevati tvoja čudovita dela,
uniči, o sv. Janez, krivdo,
ki omadežuje moje ustnice. …

Ta himna je postala tako priljubljena, da so celo toni glasbene lestvice – Do, Re, Mi, Fa, So, La, Si – poimenovani po njej. V 11. st. jih je benediktinski menih Gvido iz Arezza poimenoval po prvih zlogih verzov prve kitice te himne (spremenil je le prvega: Ut v Do).

Ut queant laxis resonare fibris
mira gestorum famuli tuorum,
solve polluti labii reatum,
sancte Ioannes. …

Cerkve v Sloveniji
Sv. Janezu Krstniku je v Sloveniji posvečenih 86 cerkva ter osem kapel.

ŽUPNIJSKE cerkve posvečene sv. Janezu Krstniku:

ŽUPNIJA (škofija)

1.
Ajdovščina (KP škofija)

2.
Čadram – Oplotnica (MB nadškofija)

3.
Čepovan (KP škofija)

4.
Dragatuš (NM škofija)

5.
Hotedršica (LJ nadškofija)

6.
Idrija pri Bači (KP škofija)

7.
Kočevska Reka (NM škofija)

8.
Kovor (LJ nadškofija)

9.
Ljubljana – Trnovo (LJ nadškofija)

10.
Ljutomer (MS škofija)

11.
Maribor – Sv. Janez Krstnik (MB nadškofija)

12.
Matenja vas (KP škofija)

13.
Mirna (NM škofija)

14.
Ojstrica (MB nadškofija)

15.
Podsreda (CE škofija)

16.
Predloka (KP škofija)

17.
Preska (LJ nadškofija)

18.
Razbor pod Lisco (CE škofija)

19.
Sela pri Šumberku (NM škofija)

20.
Šentjanž (NM škofija)

21.
Šentjanž na Vinski gori (CE škofija)

22.
Škofja Loka – Suha (LJ nadškofija)

23.
Št. Janž na Dravskem polju – Starše (MB nadškofija)

24.
Št. Janž pri Dravogradu (MB nadškofija)

25.
Trata – Gorenja vas (LJ nadškofija)

26.
Zasip (LJ nadškofija)

PODRUŽNIČNE cerkve:

ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Adlešiči (NM škofija)
Tribuče (++)

2.
Ambrus (NM škofija)
Primča vas

3.
Bela Cerkev (NM škofija)
Mali Vinji vrh

4.
Besnica (LJ nadškofija)
Spodnja Besnica

5.
Bloke (LJ nadškofija)
Studeno

6.
Borovnica (LJ nadškofija)
Sabočevo

7.
Bovec (KP škofija)
Kal

8.
Braslovče (CE škofija)
Letuš

9.
Braslovče (CE škofija)
Dobrovlje

10.
Brezovica (LJ nadškofija)
Log (++)

11.
Brusnice (NM škofija)
Gabrje (++)

12.
Cerklje na Gorenjskem (LJ nadškofija)
Zgornji Brnik

13.
Cerknica (LJ nadškofija)
Cerknica (++)

14.
Cerkno (KP škofija)
Planina

15.
Črnomelj (NM škofija)
Petrova vas (++)

16.
Dobrova (LJ nadškofija)
Gabrje

17.
Grosuplje (LJ nadškofija)
Gatina (++)

18.
Hotič (LJ nadškofija)
Vernek

19.
Jelšane (KP škofija)
Sušak

20.
Knežak (KP škofija)
Bač

21.
Komen (KP škofija)
Volčji Grad (++)

22.
Košana (KP škofija)
Stara Sušica

23.
Krka (NM škofija)
Leščevje (++)

24.
Leskovec pri Krškem (NM škofija)
Drnovo

25.
Ljubljana – Črnuče (LJ nadškofija)
Nadgorica

26.
Metlika (NM škofija)
Gornja Lokvica

27.
Mošnje (LJ nadškofija)
Spodnji Otok

28.
Muta (MB nadškofija)
Spodnja Muta

29.
Ormož (MB nadškofija)
Hum

30.
Podgraje (KP škofija)
Zabiče

31.
Polšnik (LJ nadškofija)
Mamolj

32.
Povir (KP škofija)
Štorje

33.
Prem (KP škofija)
Smrje

34.
Primskovo na Dolenjskem (LJ nadškofija)
Dolnji Vrh

35.
Ptujska gora (MB nadškofija)
Haloze – Janški Vrh

36.
Rečica ob Savinji (CE škofija)
Polje

37.
Ribnica na Pohorju (MB nadškofija)
Janževski Vrh

38.
Rodik (KP škofija)
Podgrad

39.
Selnica ob Dravi (MB nadškofija)
Janževa gora

40.
Senovo (CE škofija)
Senovo (++)

41.
Sevnica (CE škofija)
Spodnje Brezovo

42.
Sinji vrh (NM škofija)
Sinji vrh (++)

43.
Slivnica pri Celju (CE škofija)
Slivnica pri Celju

44.
Smlednik (LJ nadškofija)
Zbilje

45.
Srednja vas v Bohinju (LJ nadškofija)
Ribčev laz

46.
Sv. Lovrenc nad Štorami (CE škofija)
Prožin

47.
Sv. Štefan pri Žusmu (CE škofija)
Orehovec

48.
Šebrelje (KP škofija)
Šebrelje

49.
Šenčur (LJ nadškofija)
Luže

50.
Šentvid pri Stični (LJ nadškofija)
Bukovica

51.
Šmartno ob Paki (CE škofija)
Gorenje (++)

52.
Št. Peter – Otočec (NM škofija)
Mačkovec

53.
Tomišelj (LJ nadškofija)
Podkraj

54.
Trebnje (NM škofija)
Breza

55.
Velike Lašče (LJ nadškofija)
Dvorska vas (++)

56.
Vreme (KP škofija)
Podgrad

57.
Vuzenica (MB nadškofija)
Šentjanž nad Dravčami

58.
Zagorje (LJ nadškofija)
Vine

59.
Zavrč (MB nadškofija)
Gorenjski Vrh

60.
Žiri (LJ nadškofija)
Goropeke

KAPELE:

1.
Bogojina
Ivanci

2.
Črenšovci
Trnje (++)

3.
Izola
Izola

4.
Ljutomer
Spodnje Krapje

5.
Piran
Piran – krstilnica

6.
Tišina
Sodišinci

7.
Tržič
Kofce

8.
Videm – Krško
Sremič

Gradiva:

Sv. Janez Krstnik (v ang.) – 3:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=w3A-kI4Y3iI

Praznik rojstva Janeza Krstnika (v hr.) – 2:45 min: https://www.youtube.com/watch?v=Ty0vIUANwb4

Iz FILMA – Odlomki o Janezu Krstniku (v ang.) – 9:14 min: https://www.youtube.com/watch?v=kBn-kY7xpz4

Iz FILMA – Odlomek o poimenovanju Janeza Krstnika (v nem.) – 3:37 min: https://www.youtube.com/watch?v=ntuthq3Zulc

Foto: Zaslon filma
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Jožefmarija Escriva: Svetnik našega časa, ustanovitelj Opus Dei
2028-06-26
Sv. Jožefmarija Escriva de Balaguer je svetnik našega časa.

Iz življenja …
Sv. Jožefmarija Escriva se je rodil leta 1902 v Barbastru v Španiji. Kmalu po prvi svetovni vojni, leta 1920 je vstopil v semenišče v Zaragozi. Poleg teološkega študija je zaključil tudi študij kanonskega prava. Za duhovnika je bil posvečen leta 1925. Pastoralno je deloval v škofiji Zaragoza, leta 1927 je odšel v Madrid.
Proučeval je svetost tako med laiki kot med duhovniki in v ta namen leta 1929 ustanovil Opus Dei. Namen te družbe je bil pomagati ljudem različnih socialnih slojev, da bi v sebi izoblikovali čim popolnejšo krščansko podobo (svetost) v izvrševanju svojega poklicnega dela.
Takoj po drugi svetovni vojni se je preselil v Rim ter skrbel za širitev Opus Dei po vsem svetu. Papež Janez Pavel II. je Opus Dei leta 1982 imenoval za osebno prelaturo.
Umrl je 26. junija 1975 v Rimu.
Papež Janez Pavel II. ga je leta 1992 razglasil za blaženega, leta 2002 pa za svetega, to je le 27 let po njegovi smrti.

Opus Dei
Duhovnost te družbe je strogo laična: od vseh članov duhovniki zavzemajo le dva odstotka. Najvodilnejši v njej so redni člani; ki živijo skupno in so neporočeni. Neporočeni so tudi pridruženi člani, ki pa živijo v lastnih družinah. Izredni člani družbe živijo svoje krščanstvo v zakonskem poklicu. Vsi njeni člani se trudijo svoje življenje oblikovati po idealih evangelija.

Njegovo delo “Pot”
Sv. Jožefmarija Escriva je napisal številna dela, a njegovo glavno delo je Pot, prevedeno v 42 jezikov. Nekaj njegovih misli:

Naj tvoje življenje ne bo neplodno. Pusti sledi za sabo. Razsvetljuj z lučjo svoje vere in ljubezni.
Ne reci: “Sem pač takšen … tak je moj značaj.” To je v resnici znak šibkosti tvojega značaja.
Naj bodo tvoja dejanja in besede takšne, da bodo vsi, ko te bodo videli ali slišali, rekli: “Ta prebira življenje Jezusa Kristusa”.
Vztrajaj v molitvi. Molitev je vedno plodna.

Gradiva:

Kdo je bil Jožefmarija Escriva? (v špan. – z ang. podnapisi) – 7:42 min: https://www.youtube.com/watch?v=5CC0bL9i1rg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Prosper iz Akvitanije: Zavetnik pesnikov, učenec sv. Avguština
2028-06-25
Sv. Prosper iz Akvitanije je zavetnik pesnikov.

Iz življenja …
Sv. Prosper iz Akvitanije se je rodil okoli leta 390 v Akvitaniji v Galiji.
Bil je poročen, vendar je v dogovoru z ženo postal menih v Marseillu. Navdušen je bil nad teološkim naukom sv. Avguština. Velja za enega izmed njegovih najmlajših učencev.
Veliko truda je vložil v obrambo Avguštinovega nauka o milosti in svobodni človekovi volji. S prijateljem sv. Hilarijem je šel v Rim k papežu Celestinu I., da bi ta s svojim ugledom branil Avguštinov nauk, kar je tudi storil, in sicer tako, da je poslal poslanico škofom v Galijo o velikih Avguštinovih zaslugah za utrditev pravega nauka.
Zadnja leta je posvetil predvsem pisanju teoloških in bibličnih del, kronik in duhovne poezije. Njegovi spisi izdajajo človeka visoke kulture in izobrazbe.
Umrl je leta 463.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo s tonzuro in knjigo. V baziliki sv. Klementa v Rimu je upodobljen na eni izmed fresk.

Zavetnik
Je zavetnik pesnikov.

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Jožef Cafasso: Učitelj sv. Janeza Boska
2028-06-23
Najbolj znan študent sv. Jožefa Cafassa je bil sv. Janez Bosko.
Ker je bil Cafasso majhen in z grbo na hrbtu, so ga vrstniki pogosto zasmehovali in poniževali …

Iz življenja …

Sv. Jožef Cafasso se je rodil leta 1811 v kmečki družini v Castelnuovo d’Asta blizu Torina, danes imenovanem Don Bosko, kot tretji izmed štirih otrok.
Ker je bil majhen in z grbo na hrbtu, so ga vrstniki pogosto zasmehovali in poniževali. A zaradi njegove stalne dobrote so ga kmalu vzljubili in hodili k njemu po nasvet. V njem se je skrival resnični bodoči duhovni voditelj in svetovalec.
Pri komaj dvaindvajsetih letih je bil posvečen v duhovnika. Nadaljeval je študij moralne teologije v Torinu, kjer je nasledil svojega profesorja, hkrati pa se je posvečal tudi običajnim mladim ljudem. Bil jim je učitelj in vzgojitelj, enako kot svojim študentom. Privabljal jih je z ljubeznivostjo, ne z grožnjami in ustrahovanjem. Obiskoval je bolne, umirajoče, zapornike, obsojene na smrt. Slednji so mu bili še posebej dragi. Bodril jih je v veri v Boga.
Leta 1848 je postal tudi rektor duhovniškega doma. Zelo se je zavzel za duhovniške kandidate in jih vodil z duhovnimi vajami in z zgledom.
Umrl je za pljučnico 23. junija 1860, star devetinštirideset let.
Njegov najbolj znan študent in hkrati njegov prvi življenjepisec je bil sv. Janez Bosko. O svojem svetem učitelju pravi, da je »vzor duhovniškega življenja, odličen učitelj duhovnikov, oče ubogih, svetovalec dvomljivcem, tolažnik bolnim, odlično okrepčilo umirajočim, podpora …«

Zavetnik
Je zavetnik jetnikov, zaporov in zaporniških kaplanov.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot duhovnika srednjih let v preprostem črnem talarju s sklenjenimi rokami.

Gradiva:

Sv. Jožef Cafasso (v ang.) – 1:28 min: https://www.youtube.com/watch?v=1zktn0sqm68

Sv. Jožef Cafasso (v hr.) – 2:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=SD0QfXXMT04

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Ahac in tovariši: Kako so povezani s Turjakom?
2028-06-22
Sv. Ahac je pri nas zelo priljubljen odkar so Kranjci na njegov god leta 1593 pri Sisku premagali Turke pod vodstvom Andreja Turjaškega. Je eden od štirinajstih zavetnikov v sili.

Iz življenja …
O sv. Ahacu vemo malo zgodovinskega. Bil je mučenec iz Kapadokije.
Izročilo pravi, da je bil poveljnik rimske legije – 10.000 vojakov. Dokler je bil pogan, ni imel sreče v bojih, ko pa se je dal krstiti skupaj s svojimi vojaki krstiti, je začel zmagovati. Cesar Hadrijan je želel privesti svojega častnika nazaj v poganstvo, a ker tega ni dosegel zlepa, je dal Ahaca mučiti. Naposled so ga skupaj z njegovo legijo gnali na goro Ararat v Armeniji, kjer so jih križali.

Zakaj je tako priljubljen pri nas?
Sv. Ahac oziroma Ahacij je postal pri nas zelo priljubljen, odkar se je na dan njegovega godu leta 1508 v Idriji odprla izdatna žila živega srebra, in odkar so Kranjci na njegov god leta 1593 pri Sisku premagali Turke pod vodstvom Andreja Turjaškega.

Zavetnik
Je eden štirinajstih zavetnikov v sili.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je sv. Ahacu posvečenih deset podružničnih cerkva, kot je razvidno iz spodnjega seznama.

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Ahacu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Bohinjska Bistrica (LJ nadškofija)
Nemški rovt

2.
Brestanica (CE škofija)
Stranje (++)

3.
Budanje (KP škofija)
Budanje

4.
Gozd (LJ nadškofija)
Kališče

5.
Ledine (KP škofija)
Ledinske Krnice

6.
Plave (KP škofija)
Prelesje

7.
Šentjur pri Celju (CE škofija)
Stopče

8.
Št. Ilj pod Turjakom (MB nadškofija)
Straže

9.
Turjak (LJ nadškofija)
Mali Ločnik

10.
Žužemberk (NM škofija)
Trebča vas

Foto: wikipedia.org
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Alojzij Gonzaga: Pomočnik pri izbiri poklica
2028-06-21
Sv. Alojzij Gonzaga je najpogosteje upodobljen kot deviški mladenič z lilijo.
Je zavetnik mladih, zlasti študentov; je pomočnik pri izbiri poklica, ker je znal izbrati!

Iz življenja …
Rodil se je 9. marca 1568 na gradu Castiglione v Italiji kot najstarejši sin od sedmih otrok. Ker je bil zelo slaboten novorojenček, so ga krstili v sili, in preživel je.
Oče ga je uril v vojaških spretnostih kot bodočega dediča grofije, a za razliko od večine ljudi, ki zgrabijo za vse ponujeno, je Alojzij brez večjega razmisleka hodil po poti odpovedi!
Pri devetih letih je v cerkvi v Firencah pred Marijino podobo naredil zaobljubo čistosti za vse življenje. Ker je živel v razkošju, sijaju in nenehnih zabavah, je bil namreč precej izpostavljen tovrstnim skušnjavam. Kasneje so ga klicali: »deviški mladenič«.
Pri sedemnajstih je sledil nov korak v odrekanju. Mladi Alojzij se je kljub očetovemu nasprotovanju odrekel dediščini in vse prepustil mlademu bratu Rudolfu.
Sam je vstopil k jezuitom v Rimu, kjer je živel skromno in preprosto redovno življenje. Glavno oporo je našel v predani molitvi, stalnem pogovoru z Bogom. Prav zaradi tega ga umetniki pogosto upodabljajo kot mladeniča pred razpelom.
Zelo rad pa je pomagal ljudem. Ko je v Rimu razsajala kuga, je prostovoljno stregel bolnikom in se pri tem tudi sam okužil s to strašno boleznijo.
Umrl je 21. junija 1591, star komaj triindvajset let.

Upodobitve
Umetniki sv. Alojzija Gonzaga ga upodabljajo v jezuitski obleki z lilijo, križem, lobanjo ali rožnim vencem.

Zavetnik
Je zavetnik mladih, zlasti študentov; je pomočnik pri izbiri poklica, ker je znal izbrati!; proti kugi in očesnim boleznim.

Gradiva:

Sv. Alojzij Gonzaga (v hr.) – 2:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=4oIN59r1TEA

Sv. Alojzij Gonzaga (v ang.) – 2:24 min: https://www.youtube.com/watch?v=tPFuzRc2_GI

Sv. Alojzij Gonzaga (v ang.) – 1:53 min: https://www.youtube.com/watch?v=0sdVw8cL-GA

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Marjeta Ebner: Blažena mistikinja po 600 letih
2028-06-20
Marjeta Ebner je srednjeveška mistikinja.

Iz življenja …
Marjeta Ebner se je rodila okoli leta 1291 v Donauwörthu v Nemčiji v plemiški družini.
Petnajstletna je vstopila v bližnji samostan dominikank. V tem samostanu je bila od svojega enaindvajsetega leta nenehno bolna; ni mogla jesti ne piti, tako da se je vedno bolj umikala od samostanske skupnosti. Pojavile so se ji otekline in ohromelost, tako da je bila priklenjena na posteljo. V tem času je imela videnja, v katerih se je neprestano pogovarjala z Jezusom. Zelo je gojila pobožnost do Srca Jezusovega in delala strogo pokoro, pa četudi je bila zaradi tega zelo krhka.
Leta 1325 se je za dve leti vrnila domov zaradi oboroženih spopadov okrog samostana. Tedaj se je njeno zdravje vidno izboljšalo. Ko se je v samostanu ponovno vzpostavilo redovno življenje, se je bolj povezana s skupnostjo.
Pri enainštiridesetih letih je prvič srečala duhovnika Henrika iz Nördlingena, ki jo je duhovno spremljal. Seznanil jo je s spisi mistikov in jo spodbujal, naj svoje izkušnje zapisuje še naprej. Marjeta je namreč začela pisati duhovne zapiske že od leta 1312. In tako je počasi nastal njen dnevnik z naslovom »Knjižica«. V njem so zapisane njene vizije, molitve in izvlečki iz pisem.
Naj omenimo kot znamenitost, da je njeno dopisovanje z duhovnim spremljevalcem najstarejše ohranjeno dopisovanje v nemškem jeziku.
Marjeta je umrla 20. junija 1351 v Mödingenu.
Šele po 600 letih češčenja jo je papež Janez Pavel II. leta 1979 razglasil za blaženo.

Upodobitve
Umetniki jo upodabljajo kot redovnico dominikanko s križem in otrokom, v zamaknjenju.

Gradiva:

Marjeta Ebner (v nem.) – 3:22 min: https://www.youtube.com/watch?v=Hy0FZRoRgfM

Bl. Marjeta Ebner (v hr.) – 2:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=PB7g33xzk0s

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Romuald: Ustanovitelj reformirane veje benediktinskega reda
2028-06-19
Sv. Romuald je ustanovitelj stroge reformirane veje benediktinskega reda, imenovane kamaldulenski red.

Iz življenja …
Sv. Romuald se je rodil okoli leta 950 v Raveni v Italiji.
Potem ko je njegov oče v dvoboju ubil sorodnika, je Romuald kmalu vstopil v benediktinski samostan Sv. Apolinarija v Classe blizu Ravene.
V tem samostanu ni bil zadovoljen z redovno disciplino, saj so se mu zdeli premalo strogi. Zato je odšel živel kot puščavnik v okolico Benetk.
Leta 1023 je v Camaldoli ustanovil majhno puščavniško naselbino, ki se je kasneje razvila v samostan strogega kamaldulenskega reda. V tem samostanu je namreč zaživela strožja veja benediktincev, ki so se osamosvojili.
Sv. Romuald je umrl leta 1027 v samostanu Val di Castro pri Fabrianu v bližini kneževine San Marino.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot bradatega puščavnika v beli redovniški obleki kamaldulencev s širokimi rokavi, z nebeško lestvijo, knjigo oziroma lobanjo.

Zavetnik
Je zavetnik reformirane veje benediktinskega reda, imenovane kamaldulenski red.

Gradiva:

Sv. Romuald (v hr.) – 2:06 min: https://www.youtube.com/watch?v=IeMKWD1r1wk

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Elizabeta: Videnja po cele tedne
2028-06-18
V času življenja je bila bolj znana kot njena znana vrstnica in vzornica sv. Hildegarda iz Bingena.

Iz življenja …

Elizabeta se je rodila leta 1129 v Nemčiji. Že dvanajstletna je zapustila svojo plemiško družino in vstopila k benediktinkam v Schönauu. Pri sedemnajstih letih je naredila zaobljube, deset let kasneje pa že vodila ženski samostan. Živela je skrito in odmaknjeno življenje.
Bolna in šibka žena je bila tako stroga do sebe, da jo je njena prijateljica sv. Hildegarda iz Bingna v pismu opomnila, naj ne pretirava.
Dejansko je sv. Elizabeta pri triindvajsetih letih hudo zbolela in po tem nikoli več popolnoma okrevala. Tedaj je imela hudo duševno krizo, po kateri je imela številna videnja in zamaknjenja, ki so trajala tudi po cele tedne. V njih se je pogovarjala z Jezusom, Marijo in svetniki. Nekoč je začela po videnju tekoče govoriti latinsko, čeprav se latinščine ni nikoli učila.
Videnja je zapisal njen rodni brat Egbert, menih in kasnejši opat v bližnjem samostanu.
Umrla je stara komaj petintrideset let, 18. junija 1164 v Schönauu v Nemčiji.
Elizabeto, ki je bila v času življenja bolj znana kot njena znana vrstnica in vzornica sv. Hildegarda iz Bingena (goduje 17. septembra), so ljudje kmalu začeli častiti kot svetnico.

Upodobitve
Umetniki jo upodabljajo kot opatinjo s knjigo, včasih tudi med videnjem.

Gradiva:
https://gloria.tv/post/XSKMdVQVPZuS1BFfSVp3juQKi

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Albert Chmielowski: Nadarjen slikar
2028-06-17
Sv. papež Janez Pavel II. je napisal dramo Brat našega Boga, posvečeno br. Albertu Chmielowskemu, ki je ustanovil inštitut služabnikov revnih »Družbo Albertincev« in »Družbo Albertink«.

Iz življenja …
Adam Chmielowski se je rodil leta 1845 v aristokratski družini blizu Krakova na Poljskem.
Ker je zgodaj ostal brez staršev, so nanj skrbeli sorodniki.
Ko je leta 1863 sodeloval v uporu proti Rusom in je bil ranjen in zajet, so mu brez anestezije amputirali nogo in postal je invalid.
Odkril je slikarski talent in študiral slikarstvo v Parizu in Münchnu.
V domovino se je vrnil pri tridesetih letih in svoje umetniško ustvarjanje posvetil Božji slavi.

Odkril je materialno in duhovno stisko ljudi in se odločil, da jim bo pomagal. Navdušil ga je sv. Frančišek. Nosil je frančiškanski habit in dobil redovno ime brat Albert. Izrekel je zaobljube po pravilih tretjega reda sv. Frančiška in ustanovil inštitut služabnikov revnih »Družbo Albertincev«, ustanovil pa je tudi žensko vejo družbe »Družbo Albertink«. Za časa svojega življenja je odprl 21 samostanov.
Bil je tudi človek molitve.
Umrl je na sam božič leta 1916 v sirotišnici, ki jo je sam ustanovil.
Leta 1983 ga je razglasil za blaženega, šest let kasneje pa za svetnika.

Gradiva:

Sv. Albert Chmielowski (v ang.) – 1:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=fbVQIKBP4Lk

Sv. Albert Chmielowski (v hr.) – 2:48 min: https://www.youtube.com/watch?v=ApynD1FlPPQ

Sv. Albert Chmielowski (v ang.) – 1:29 min: http://www.catholictv.org/shows/encounter/saint-albert-chmielowski

Albert Chmielowski – Prijatelj ubogih (v nem.) – 28:52 min: https://www.youtube.com/watch?v=gd59ERlKLiQ

FILM o Adamu »Albertu« Chmielowkem – Brat našega Boga (v poljš.) – 1:59:02 min: https://www.youtube.com/watch?v=l9h53jYvDRg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Beno iz Meissna: Apostol Slovanov
2028-06-16
Imenujemo ga tudi apostol Slovanov. Ob njem so se ljudje množično spreobračali …

Iz življenja …
Rodil se je okoli leta 1010 blizu Hildesheima v Nemčiji v saški plemiški družini.
Že kot petletnega so ga poslali k stricu škofu Bernwardu v bližnje mesto Gildesheim, da bi se izobraževal. Osemnajstleten je šel na študij v Rim in tam doktoriral. Po končanem izobraževanju je Beno ostal, dokler ni stric umrl, kmalu zatem pa se je pridružil samostanu v Hildesheimu.
Kljub temu, da je ljubil samoto, ga je cesar kmalu po duhovniškem posvečenju postavil za kanonika v zavodu Goslar, kjer je dvajset let vodil šolo.
Leta 1066 je postal škof v Meissnu. Svojo škofijo je v štiridesetih letih zelo prenovil. Vse svoje premoženje je razdal in živel skromno. Ker je bil zelo priljubljen in so se ljudje množično spreobračali, ga imenujejo tudi apostol Slovanov. Ker se ni vedno strinjal s cesarjem glede cerkvenih zadev, ga je ta dal dvakrat zaprti.
V zvezi z njim je znanih več čudežev. Najbolj znan je tisti z ribo in ključem. Ko je cesar škofa Bena odstavil iz škofovskega sedeža in je moral zapustiti Meissen, je ključ katedrale vrgel v Labo, da bi cesarju preprečil vstop vanjo. A ko se je po oprostitvi vračal iz Rima in se je ustavil v nekem svetišču zunaj mesta je na svojem krožniku med obedom velike ribe našel prav ta ključ med škrgami. Tako so gostitelji spoznali, da je to priljubljeni škof.
Umrl je v visoki starosti 16. junija 1106 v Meissnu, za svetnika pa je bil razglašen leta 1523.
Danes njegove relikvije počivajo v Münchnu.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo v škofovski obleki; ob njem sta riba s ključi v ustih in knjiga.

Zavetnik
Častijo ga ribiči; je priprošnjik proti kugi, neurju in suši.

Gradiva:

Škof Beno iz Meissna – napovednik filma (v nem.) – 2:09 min: https://www.youtube.com/watch?v=1Nf4oU3ohLs

Škof Beno iz Meissna – napovednik razstave »Zaklad ni zlato« – 1:18 min : https://www.youtube.com/watch?v=xWyiO3_hsrk

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Vid: Je češenj sit?
2028-06-15
Znan pregovor: “Sv. Vid je češenj sit”, omeni, da so češnje dozorele in jih po tem dnevu ni več priporočljivo jesti.
V Goriških Brdih prirejajo okrog njegovega godu prireditev Praznik češenj.

Iz življenja …
Sv. Vid se je rodil konec 3. stoletja na Siciliji v bogati poganski družini. V rani mladosti sta ga v krščanski veri poučili vzgojiteljica Krescencija in učitelj Modest.
Bil je živahen fant. Bog je po njem delal čudeže, tako da se je celo sam cesar Dioklecijan zanimal zanj in ga povabil v Rim, da bi ozdravil njegovega sina epilepsije. Izročilo pravi, da ga je tudi ozdravil, toda namesto nagrade, so ga mučili in usmrtili. Med mučenjem je divjala strašna nevihta, tako da se je zemlja tresla.
Češčenje sv. Vida se je hitro razširilo zlasti med slovanskimi narodi.

Upodabljanje
Umetniki sv. Vida najpogosteje upodabljajo kot lepo oblečenega dečka s knjigo, peresom, kruhom, kotlom, petelinom, levom, zajcem …

Zavetnik
Sv. Vid je eden izmed 14 priprošnjikov v sili. Je zavetnik mladine, lekarnarjev, rudarjev, čistosti, proti neplodnosti, hišnih živali, proti steklini, epilepsiji in kačam; proti boleznim oči in ušes, nemih in gluhih; proti streli, neurju in požaru.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Vidu posvečenih 41 cerkva (16 župnijskih, 25 podružničnih) in dve kapeli, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Vidu:

Št.
ŽUPNIJA

1.
Črniče (KP škofija)

2.
Duplje (LJ nadškofija)

3.
Ljubljana – Šentvid (LJ nadškofija)

4.
Lučine (LJ nadškofija)

5.
Podnanos (KP škofija)

6.
Preserje (LJ nadškofija)

7.
Sv. Vid nad Cerknico (LJ nadškofija)

8.
Sv. Vid nad Valdekom (MB nadškofija)

9.
Sv. Vid pri Planini (CE škofija)

10.
Sv. Vid pri Ptuju (MB nadškofija)

11.
Šentvid pri Grobelnem (CE škofija)

12.
Šentvid pri Stični (LJ nadškofija)

13.
Šentviška gora (KP škofija)

14.
Vedrijan (KP škofija)

15.
Vojščica (KP škofija)

16.
Želimlje (LJ nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Vidu:

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE s cerkvijo

1.
Bizeljsko (CE škofija)
Janžev vrh

2.
Brdo (LJ nadškofija)
Šentvid pri Lukovici (++)

3.
Cerknica (LJ nadškofija)
Martinjak

4.
Čatež ob Savi (NM škofija)
Čatež ob Savi

5.
Črnomelj (NM škofija)
Doblička gora

6.
Dobrepolje – Videm (LJ nadškofija)
Kompolje

7.
Dolenja vas (LJ nadškofija)
Rrakitnica

8.
Dravograd (MB škofija)
Dravograd

9.
Hrušica (KP škofija)
Hrušica

10.
Jelšane (KP škofija)
Nova vas

11.
Kanal (KP škofija)
Spodnje Nekovo

12.
Knežak (KP škofija)
Šembije (++)

13.
Novo mesto – Šmihel (NM škofija)
Ljuben

14.
Osilnica (NM škofija)
Bosljiva Loka (++)

15.
Podzemelj (NM škofija)
Griblje (++)

16.
Stari trg ob Kolpi (NM škofija)
Lazi

17.
Suhor (NM škofija)
Jugorje (++)

18.
Sv. Duh – Veliki trn (NM škofija)
Ravne

19.
Sv. Ema (CE škofija)
Vidovica

20.
Šenčur (LJ nadškofija)
Visoko

21.
Šentjernej (NM škofija)
Gorenje Mokro polje

22.
Vitanje (CE škofija)
Hudinja

23.
Vuzenica (MB nadškofija)
Sv. Vid

24.
Zavodnje (CE škofija)
Sleme

25.
Zdole (CE škofija)
Kostanjek

KAPELI:

1.
Bogojina (MS škofija)
Strehovci

2.
Zgornji Tuhinj (LJ nadškofija)
Planina

Gradivo:

Sv. Vid (v hr.) – 2:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=v5YDX2ssfh4

14 priprošnjikov v sili (v ang.) – 5:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=noCbnZ9x02Y

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Elizej: Imate težave z denarjem? Priporočite se mu!
2028-06-14
Elizej je eden izmed najmogočnejših starozaveznih prerokov in zato eden najbolj priljubljenih v judovstvu.

Iz življenja …
Elizej je preroško službo v (severnem) izraelskem kraljestvu opravljal več kot pol stoletja v 9. stoletju pred Kristusom. Deloval je med vladavino treh krajev in se zavzemal za odpravo kannanskih baalovih duhovnikov. Vplival je na versko in politično življenje izvoljenega ljudstva.
Elizejevo delovanje je opisano predvsem v svetopisemski starozavezni Drugi knjigi kraljev (2.-9. poglavje). Bil je premožen kmet, ko je k njemu prišel prerok Elija in ga po Božjem naročilu izbral za učenca in naslednika. Ob svojem vnebovzetju z ognjenim vozom je Elija na Elizeja spustil svoj plašč in tako je ta prejel moč Elijevega duha.
Elizej je eden izmed najmogočnejših starozaveznih prerokov in zato eden najbolj priljubljenih v judovstvu. Omenjena je vrsta čudežev, ki jih je naredil z Božjo pomočjo. Med umetniki so najbolj priljubljeni trije: Elizej je ozdravil sirskega vojskovodja Naamana od gobavosti, na katerega se sklicuje sam Jezus v Lukovem evangeliju (Lk 4,27), čudežno je napolnil vdovine posode z oljem in Šunemki obudil mrtvega sina.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot plešastega preroka z medvedom (otroci so zbadali Elizeja zaradi plešavosti, zato sta iz gozda prišli medvedki in jih raztrgali) ali s plavajočo sekiro.

Gradiva:

Iz filma Naaman je bil sirski vojskovodja – 5:17 min: https://www.youtube.com/watch?v=XMGRaGosyGk

Elija in Elizej (v ang.) – 1:41 min: https://www.youtube.com/watch?v=ICceJCS6qRc

Elizejevi čudeži – risanka za otroke (v ang.) – 54:20 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Anton Padovanski: Eden najljubših svetnikov
2028-06-13
Sv. Anton Padovanski je zaradi svojega velikega dela (številnih knjig) in osebnih vrednot dobil naziv »cerkveni učitelj«. Zato bi pričakovali, da je postal svetnik učenih. A ne, postal je svetnik preprostega ljudstva.
Pojdite v Padovo in poglejte množice, ki se zbirajo v njegovi baziliki. Skoraj ni cerkve, kjer ne bi bilo njegovega kipa z detetom Jezusom v naročju, ki upira nogo na odprto knjigo. Stalno gorijo sveče pred kipom sv. Antona. Tako je učeni Anton postal svetnik preprostega ljudstva.

Iz življenja …
Rodil se je okoli leta 1195 v Lizboni v ugledni družini, a ne kot Anton, ampak kot Fernando. Ime Anton je dobil šele, ko je vstopil v frančiškanski red.
A še prej je pri petnajstih letih vstopil v red sv. Avguština. Tu so ga med preučevanjem Svetega pisma, še zlasti pa Avguštinovih spisov, kmalu očarale ideje sodobnika sv. Frančiška Asiškega. Tako je že leta 1220, to je le leto dni po duhovniškem posvečenju vstopil v frančiškanski red z redovnim imenom Anton, v čigar redovni obleki je postal eden največjih in najljubših svetnikov v zgodovini.
Ko se je leta 1221 v Assisiju srečal s sv. Frančiškom, je ta v njem prepoznal izjemno teološko izobrazbo in talent za govorništvo, zaradi česar mu je zaupal službo pridiganja. Kot spokorni pridigar je bil poslan v južno Francijo in gornjo Italijo, saj je dobro govoril italijansko in francosko.
Bil je pridigar ponižnosti, potrpežljivosti, ljubezni in sočutja do ubogih.
Imel je neizbrisen pridigarski uspeh, saj so ga spremljala tudi številna ozdravljenja in čudeži. V tem času je nastala tudi zgodba, kako je namesto trdovratnim ljudem pridigal ribam v morju, ki so ga pozorno poslušale.
Zadnja štiri leta svojega življenja je živel v Padovi, kjer so njegove dnevne pridige privabile tudi do 30.000 ljudi in kjer je prihajalo do velikih spreobrnjenj.
Junija 1231 se je izmučen umaknil na prijateljevo posestvu blizu Padove; tam je njegov gostitelj skrivaj opazoval, kako je Anton ponoči držal deteta Jezusa v naročju.
Anton je umrl 13. junija 1231, star 36 let, v samostanu klaris v Arcelli pri Padovi.
Papež Gregor IX. ga je razglasil za svetnika le leto dni po njegovi smrti.
.
Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot mladega frančiškana z detetom Jezusom v naročju, z lilijo, oslom in ribami, s skrinjo z zakladom ali s križem.
Sv. Anton Padovanski z Detetom Jezusom
Zavetnik
Sv. Anton Padovanski je zavetnik frančiškanov, zaročenih in poročenih, žena, otrok, ubogih in ponižanih, pekov …; je priprošnjik pri iskanju izgubljenih reči.

Čudež sv. Antona Padovanskega z oslom, ki poklekne pred evharistijo

Molitev
O Bog, dobri in usmiljeni Oče! Med svojim ljudstvom si izbral
sv. Antona Padovanskega za oznanjevalca evangelija in pričevalca miru.
Prisluhni naši molitvi, s katero se Ti priporočamo po svetnikovi priprošnji.
Blagoslovi naše družine, pomagaj jim rasti v veri, ohrani jih v edinosti, miru in potrpežljivosti.
Blagoslavljaj naše otroke! Varuj našo mladino!
Pridi na pomoč vsem preskušanim v bolezni, trpljenju in osamljenosti.
Podpiraj nas v prenašanju vsakodnevnih težav. Podari nam svojo ljubezen!
Po Kristusu, našem Gospodu. Amen.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Antonu Padovanskemu posvečenih 27 cerkva in 5 kapel, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Antonu Padovanskemu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Ljubljana – Vič (LJ nadškofija)

2.
Lokve (KP škofija)

3.
Prečna (NM škofija)

4.
Sv. Anton na Pohorju (MB nadškofija)

5.
Štanga (LJ nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Antonu Padovanskemu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Ajdovec (NM škofija)
Podlipa

2.
Bloke (LJ nadškofija)
Metulje

3.
Cirkovce (MB nadškofija)
Mihovce

4.
Črenšovci (MS škofija)
Gornja Bistrica (++)

5.
Dobrepolje – Videm (LJ nadškofija)
Zdenska Reber

6.
Golac (KP škofija)
Poljane

7.
Idrija (KP škofija)
Idrija – na griču

8.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Podstenje

9.
Marijino Celje (KP škofija)
Lig – župnišče

10.
Metlika (NM škofija)
Trnovec

11.
Podgraje (KP škofija)
Trpčane

12.
Postojna (KP škofija)
Stara vas

13.
Preloka (NM škofija)
Zilje (++)

14.
Senožeče (KP škofija)
Gabrče

15.
Slivje (KP škofija)
Markovščina

16.
Stari trg ob Kolpi (NM škofija)
Kovača vas

17.
Suhorje (KP škofija)
Ostrožno Brdo

18.
Šturje (KP škofija)
Fužine

19.
Trebelno (NM škofija)
Blečji vrh

20.
Turnišče (MS škofija)
Turnišče

21.
Žalna (LJ nadškofija)
Velika Loka (++)

22.
Žužemberk (NM škofija)
Dolnji Kot (++)

KAPELE:

1.
Biljana (KP škofija)
Dobrovo – na gradu

2.
Grad (MS škofija)
Vidonci

3.
Lendava (MS škofija)
Kot (++)

4.
Pertoča (MS škofija)
Gerlinci (++)

5.
Zagradec (NM škofija)
Kužljevec

Gradiva:

Sv. Anton Padovanski (v ang.) – 2:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=o3WO7MMel4g

Sv. Anton Padovanski (v hr.) – 4:20 min: https://www.youtube.com/watch?v=dIq42cTeRI8

Čudeži sv. Antona Padovanskega (v ang.) – 4:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=hKqdcbb2cTY

Zgodba za otroke o sv. Antonu Padovanskem (v ang.) – 15:47 min: https://www.youtube.com/watch?v=ITw42f17CPU

FILM o sv. Antonu Padovanskem (v it.) – 1:41:47 min: https://vimeo.com/19264904

O sv. Antonu (v ang) – 49:04 min: https://vimeo.com/groups/260780/videos/94415527

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Gašper Bertoni: Častilec Kristusovih ran
2028-06-12
Sv. Gašper Bertoni je bil odličen pridigar.

Iz življenja …
Rodil se je leta 1777 v Veroni v zelo verni družini. V bogoslovno semenišče je vstopil v času francoske revolucije.

Ko je bil pri triindvajsetih letih posvečen v duhovnika, so mu zaupali predvsem pastoralo mladih. Leta 1810 ga je škof imenoval za rektorja semenišča, kjer je v zelo kratkem času veliko dosegel. V tem času, ko je bil papež Pij VII. Napoleonov zapornik, je Bertoni molil in podpiral papeža.
Gašper je imel mistične darove. Cenjen je bil kot duhovni spremljevalec. Ljudje, vladarji in škofje so prihajali k njemu po nasvete. Bil je izjemen pridigar, tako da je dobil naziv »apostolski misijonar«.
Njegovo pastoralno delo je bilo zaznamovano z ustanovitvijo Marijinega oratorija in češčenjem petih Kristusovih ran ter ustanavljanjem šol za revne. Leta 1816 je ustanovil skupnost »Padri Stimmatini« za dušno oskrbo in ljudske misijone.
Umrl je 12. junija leta 1853, v 75 letu starosti.

Gradiva:

Sv. Gašper Bertoni (v špan.) – 2:29 min: https://www.youtube.com/watch?v=XU3pdIz2JbM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Barnaba: Priprošnjik proti prepirom
2028-06-11
Pri nas je znan vremenski pregovor: »Če sveti Barnaba deži, bodo jeseni grozdja polne kadi.«

Iz življenja …
O sv. Barnabu vemo le toliko, kolikor izvemo o njem iz Apostolskih del.
Po rodu je bil Jud iz Cipra. Bil je eden izmed dvainsedemdesetih Jezusovih učencev, ki so Jezusu sledili od njegovega krsta v Jordanu. Pripada mu sicer častni naslov “apostol”, čeprav ga Jezus ni izrecno povabil med dvanajstere apostole, ampak le med učence.
Bil je med prvimi, ki je sprejel krščanstvo s spremembo imena: od rojstva se je imenoval Jožef, od srečanja z Jezusom naprej pa Barnaba.
Del svojega premoženja je prodal, denar pa položil k nogam apostolov.
Pozneje so Barnabu poverili vodstvo antiohijske Cerkve.
Zelo je bil povezan s sv. Pavlom, tako da nekateri menijo, da je bil skupaj z njim Gamalielov učenec. Spreobrnjenega Pavla je predstavil krščanski skupnosti v Jeruzalemu. Pavla je poklical iz Tarza in ga vključil v pastoralno delo v Antiohiji. Pavel in Barnaba sta se odpravila na štiriletno misijonsko potovanje po Cipru in Mali Aziji. Leta 49 sta se udeležila prvega apostolskega zbora, ki je bil v Jeruzalemu, nato pa sta se ločila zaradi Marka. Barnaba se je z Markom poslušno odpravil na Ciper, kjer je dolga leta oznanjal evangelij in ozdravljal bolne. Po izročilu so ga okoli leta 61 na njegovem rodnem Cipru kamenjali.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo z evangeljsko knjigo, s kamnom ali oljčno vejico, ko ozdravlja bolne; pogosto ga upodabljajo skupaj z apostolom Pavlom.

Zavetnik
Je priprošnjik proti padanju kamenja, neurju, prepirom, nesoglasjem in žalosti. Je mirovnik.

Gradiva:

Sv. Barnaba, apostol (v hr.) – 2:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=BVhazIODD4s

Sv. Barnaba (v ang.) – 1:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=GzmiYgFHoQs

Sv. Barnaba, apostol in mučenec (v ang.) – 1:56 min: https://stboniface-lunenburg.org/events/saint-barnabas-apostle

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Evstahij Kugler: "Postrešček", nosač prtljage
2028-06-10
Br. Evstahij je bil velik mož v dejanjih.
Samega sebe je imel za »postreščka«, za nosača prtljage oz. kovčkov soljudi, sobratov. To je bila njegova veličina!
In molitev je postavil v sredino svojega vsakdana.

Iz življenja …

Rodil se je kot Jožef Kugler 15. januarja 1867 v kmečki družini v vasi Neuhaus pri Nittenau v Nemčiji kot najmlajši od šestih otrok. Po očetovi smrti je pri štirinajstih letih pustil šolo in opravil vajeništvo za ključavničarja, a je malo pred koncem urjenja padel z odra in utrpel zapleten odprt zlom na desni nogi.
Ko se je v Reichenbachu zdravil, je zdaj šepavi mladenič spoznal bolnišniški red sv. Janeza od Boga (Barmherzige Brüder), ki je v nekdanjem benediktinskem samostanu zgradil objekt za invalide. Očaran nad življenjem bratov se je kmalu (leta 1893) odločil vstopiti v ta red, a ne brez težav, kajti sobratje so sprva zavračali invalide. Leta 1893/84 je študiral na medicinski šoli za negovalca. Z redovno obleko je dobil tudi redovno ime brat Evstahij. Večne zaobljube je naredil leta 1898.
Brat Evstahij je bil prior v več redovnih hišah (Straubing, Gremsdorf, Neuburg an der Donau), dokler ni bil leta 1925 izvoljen za provinciala bavarske redovne province; to funkcijo je opravljal 21 let – vse do svoje smrti. Sobratje so ga namreč za provinciala izvolili kar petkrat.
Njegov največji dosežek pa je bila izgradnja bolnišnice v Regensburgu, v kateri je sam 10. julija 1946 umrl, star 79 let.
Za blaženega je bil razglašen leta 2009.

Gradiva:

10 let beatifikacije Evstahija Kuglerja – Spomini (v nem.) – 8:15 min: https://www.youtube.com/watch?v=UJbxKgYjerY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Efrem Sirski: Harfa Svetega Duha, Marijin pevec
2028-06-09
Sv. Efrem Sirski je bil velik častilec Device Marije. Ohranjenih je več njegovih teoloških knjig. Njegove pesnitve so služile pouku o veri in olepšanju bogoslužja, zaradi česar mu pravijo tudi »harfa Svetega Duha«.

Iz življenja …
Sv. Efrem Sirski je rojen v času cesarja Konstantina Velikega v krščanski družini v Nisibisu v Siriji, to je danes Nusaibin v Turčiji.
Kljub temu, da je bil vzgojen v krščanski družini, je bil po tedanjem običaju krščen šele pri osemnajstih letih. Najprej je deloval v svojem rodnem kraju, in sicer kot razlagalec Svetega pisma, polemik, pridigar in verski pesnik.
Po padcu Nisibisa v perzijske roke pa se je preseli v Edeso (danes Urfa v Turčiji), kjer je škofu pomagal ustanoviti teološko šolo. Tu je najprej živel kot puščavnik v skalni votlini asketsko življenje, a je kmalu začel poučevati na šoli. Še naprej pa je deloval kot pridigar in pisal knjige. Pisal je predvsem himne, pesmi in biblijske komentarje.
Čeprav ni bil duhovnik, ampak le diakon, je bil med ljudmi zelo spoštovan zaradi pobožnosti in modrosti, še posebej zaradi izrednega pesniškega daru.
V svojih spisih zavrača krive nauke svojega časa. Bil je velik častilec Device Marije, zato ne preseneča, da je napisal najlepše strani o Marijini vlogi pri Jezusovi inkarnaciji. Ohranjenih je več njegovih teoloških knjig. Njegove pesnitve so služile pouku o pravovernosti in olepšanju bogoslužja sirske cerkve. Zato mu pravijo tudi »harfa Svetega Duha«.
Umrl je zelo star leta 373.
Cerkev ga je leta 1920 razglasila za cerkvenega učitelja.

Zavetnik
Je zavetnik duhovnih učiteljev in voditeljev.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot diakona z brado, med pisanjem knjige, s knjigo ali vinom.

Gradiva:

Harfa Svetega Duha: Življenje Efrema Sirskega (v ang.) – 11:17 min: https://www.youtube.com/watch?v=qxi5eCmtVfE

Efrem Sirski (v ang.) – 1:43 min

Efremova himna Luči (v ang.) – 3:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=oTcsS-CBEa8

Za otroke Zgodba o sv. Efremu (v ang.) – 15:39 min: https://www.youtube.com/watch?v=9N-89t8xk3g

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Medard: Vremenski svetnik za 40 dni
2028-06-08
Znan je pregovor: »Če na sv. Medarda dežuje, štirideset dni dež še naletuje.«

Iz življenja …

Sv. Medard je zelo cenjen in priljubljen svetnik v Franciji. Je eden najslavnejših francoskih škofov.
Živel je v 6. stoletju. O njem je znani pesnik cerkvenih himen Fortunat napisal življenjepis v verzih.
Po končani šoli je prejel mašniško posvečenje. Bil je vnet pridigar, z darom prerokovanja in delanja čudežev. Štirideset let je deloval kot zelo goreč duhovnik in mnoge je usmeril na pravo pot. Na poti svetosti je pomagal tudi kraljici sv. Radegundi.
Že zelo star (triinsedemdesetleten) je postal škof v Vermandoisu, ki leži severovzhodno od Pariza, kjer je škofoval petnajst let.
Umrl je leta 560.

Upodabljanje
Sv. Medarda umetniki upodabljajo kot škofa, z orlom, ki ga s perutmi varuje pred dežjem ali s tremi belimi golobi.

Zavetnik
Je zavetnik kmetov, vinogradnikov; je vremenski svetnik.

Gradiva:

Sv. Medard (v it.) – 10:40 min: https://www.youtube.com/watch?v=NA3v93Jumoo

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Marija Terezija Soubiran: Ustanoviteljica Družbe Marije Pomočnice
2028-06-07
Bl. Marija Terezija Soubiran je ustanoviteljica Družbe Marije Pomočnice, a je bila za časa svojega življenja izrinjena iz svojega reda.

Iz življenja …
Bl. Marija Terezija Soubiran se je rodila 16. maja 1834 v Castelnaudaryju (južna Francija) v plemiški družini. Skupaj z njeno mlajšo sestro jo je vzgajal stric, ki je bil duhovnik – kanonik. Zaradi izrazite naklonjenosti do kontemplativnega življenja je želela vstopiti v Karmel, a ji je stric predlagal, naj se raje posveti delu v Marijini kongregaciji. Sama je kmalu ustanovila Družbo Marije Pomočnice, ki se je posvečala predvsem dobrodelnemu in apostolskemu delu, zbiranju in vzgoji revnih in zanemarjenih otrok. Redovnice so dajale velik poudarek češčenju Najsvetejšega. Kljub vojni leta 1870 se je družba hitro širila.
Bl. Marija Terezija pa je doživljala s strani svojega reda številne težave. Ena izmed sester jo je začela spodrivati, tako da so jo leta 1874 celo odslovili iz kongregacije, ki jo je sama ustanovila.
Sprejele so jo redovnice Naše ljube Gospe usmiljenja, kjer je leta 1877 naredila zaobljube. V njihovem samostanu v Parizu je živela ponižno in skrito življenje vse do svoje smrti 7. junija 1889. Dobrih deset let je morala od daleč gledati, kako se njeno delo počasi topi in razpada. Gospod pa je ni zapustil, obdaroval jo je z mističnimi darovi.
Kmalu po smrti se je pokazalo, da je bila njena naslednica na čelu Družbe Marije Pomočnice, ki jo je izrinila iz reda in pripeljala družbo na rob propada, nevredna in nesposobna oseba. Sestre so leto dni po smrti bl. Marije Terezije pod vodstvom nove predstojnice posmrtno vrnile čast in ugled svoji ustanoviteljici, ki so ji za časa njenega življenja naredile veliko krivico. Začele so postopek za njeno beatifikacijo.
Papež Pij XII. jo je leta 1946 razglasil za blaženo.

Upodobitve
Umetniki jo upodabljajo v črni redovni obleki z belim ovratnikom ter naprsnim križem, s knjigo v roki.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Norbert: Ustanovitelj reda premonstratencev
2028-06-06
Škof sv. Norbert je ustanovitelj reda premonstratencev, iz katerega je izšlo kar nekaj svetnikov …

Iz življenja …
Sv. Norbert se je rodil okoli leta 1085 v plemiški družini. Sprva je hodil po poti lahkomiselnega uživaštva in posvetnosti, ko pa je pred njega udarila strela in je padel s konja, je doživel spreobrnjenje. Oblekel se je v raševino in delal pokoro za svoje grehe. Leta 1115 je bil posvečen v duhovnika. Postal je goreč pastir. Zelo je častil evharistijo.
S papeževim dovoljenjem je hodil naokoli kot potujoči pridigar in nagovarjal ljudi k pokori in spreobrnjenju.
Kmalu so se okoli njega zbrali njegovi zvesti spremljevalci, s katerimi je leta 1121 v francoski dolini Premontre ustanovil samostan novega reda premonstratencev. Za vzor so si vzeli Jezusove apostole, še zlasti glede skromnosti in občestvenosti. Papež je red potrdil, Norbert pa je kmalu postal nadškof v Magdeburgu. V tej zanemarjeni škofiji je v kratkem času dosegel velik pastoralni razcvet.
Zadnja leta svojega življenja je veliko potoval s cesarjem. Ko je leta 1130 prišlo do »razkola« in izvolitve dveh papežev, za Norberta ni bilo nobenega dvoma. Ostal je na strani zakonitega papeža Inocenca II.
Umrl je leta 1134, vodstvo svojega reda pa je že šest let preje prepustil prijatelju Hugu.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo v beli obleki premonstratencev ali kot škofa, s kelihom ali monštranco, pogosto z zvezanim hudičem ob nogah.

Zavetnik
Je zavetnik Češke, premonstratencev, priprošnjik za srečen porod.

Gradiva:

Sv. Norbert, škof (v hr.) – 2:41 min: https://www.youtube.com/watch?v=sfW_OOOGHDc

O sv. Norbertu (v nem.) – 5:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=x-pihj2QX8c

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Bonifacij: Apostol Nemčije, pomemben za Slovence
2028-06-05
Na današnji dan leta 754 je pretrpel mučeniško smrt škof sv. Bonifacij, znan kot “apostol Nemčije”.
Pomemben je tudi za Slovence.

Iz življenja …
Sv. Bonifacij se je rodil kot Vinfrid okoli leta 673 v angleški plemiški družini iz Wessexa.
Postal je benediktinec in si pridobil visoko izobrazbo. V duhovnika je bil posvečen pri tridesetih letih.
Imel je že sloves učenjaka, ko je v zreli dobi (pri štiridesetih letih) začutil klic v apostolat med pogani na evropskem kontinentu. Pri tem delu ga je podpiral papež Gregorij II., ki mu je dal pisno dovoljenje za oznanjanje evangelija med germanskimi ljudstvi. V tem dokumentu pa mu je nadel že novo ime Bonifacij. To pa zato, ker ga je poslal med germanska ljudstva na spominski dan sv. Bonifacija iz Tarza, enega od tako imenovanih “ledenih mož” (god 14. maj).
Papež ga je leta 722 v Rimu posvetil za škofa vseh germanskih ljudstev in mu zaupal organizacijo novih škofij. Sočasno je ustanavljal tudi nove benediktinske samostane, tako moške kot ženske.
Bonifacij je tako na cerkvenih zborih odpravljal poganske razvade med ljudstvom in ustanavljal škofije, med njimi tudi salzburško, iz katere je deloma tudi k Slovencem prišlo krščanstvo.
5. junija 754 je bil v Friziji ubit s strani poganskih roparjev.
Pokopan je v stolnici v Fuldi, kjer je njegov grob.
Zaradi uspešnega misijonarskega dela nosi naziv »apostol Nemčije«.

Upodobitve
Umetniki sv. Bonifacija upodabljajo v škofovskih oblačilih s križem, knjigo ali s sekiro, s katero je posekal hrast.

Zavetnik
Je zavetnik Nemčije, pivovarjev in krojačev.
Sv. Bonifacij, prosi za nas!

Gradiva:

Sv. Bonifacij (v ang.) – 3:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=E3YDBejndbE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Filip Smaldone: Zavetnik gluhih
2028-06-04
Sv. Filip Smaldone je razvil lastni znakovni jezik – branje z ustnic in metodo šolanja jezika tistih, ki se rodijo gluhi. Velja za začetnika znakovne govorice. Ustanovil je Kongregacijo sester salezijank Presvetega Srca.

Iz življenja …
Sv. Filip Smaldone se je rodil 27. julija 1848 v Neaplju.
Ko je v neapeljskem semenišču študiral za duhovnika, je v cerkvi opazoval, kako mati svojega jokajočega, gluhega otroka ni mogla pomiriti, ker se nikakor nista mogla sporazumevati. Skrb za »gluhonem« je zanj postala pomembno življenjsko delo, saj je na te ljudi gledal drugače kot skoraj vsi njegovi sodobniki, ki so jih imel za duševno prizadete. Ko je bil leta 1871 posvečen v duhovnika, se je poleg gluhih posvetil tudi drugim marginalnim skupinam v mestu.
Leta 1885 so ga premestili v Lecce, kjer mu je tudi ob podpori krajevnega škofa in še nekaterih drugih podpornikov uspelo kupiti hišo in odpreti zavod s šolo za gluhe. Razvil je lastni znakovni jezik – branje z ustnic in metodo šolanja jezika tistih, ki se gluhi že rodijo. Imajo ga za začetnika znakovne govorice. Ustanovil je Kongregacijo sester salezijank Presvetega Srca (Jezusovega in Marijinega); sester salezijank nenazadnje tudi zato, ker je sv. Frančišek Saleški zavetnik gluhih …
Za razširitev evharistične pobožnosti je ustanovil Družbo častilcev Evharistije in bil za svoje zasluge imenovan za stolnega kanonika v Lecce.
Umrl je zaradi hude sladkorne bolezni in srčnega popuščanja 4. junija 1923 v Lecceju, v starosti 75 let.
Leta 1996 je bil razglašen za blaženega, leta 2006 pa za svetnika. Slednje se je udeležilo več tisoč gluhih, ki so lahko na velikem zaslonu v njim razumljivem jeziku spremljali slovesno bogoslužje na Trgu sv. Petra.

Zavetnik
Je zavetnik gluhih.

Gradiva:
Sv. Filip Smaldone v it. (2:25 min): https://gloria.tv/post/WTjwgKXxUor94zAqpxVSTkw94

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Klotilda: Žena frankovskega kralja
2028-06-03
Sv. Klotilda se je rodila okoli leta 474 v Lyonu v Franciji burgundskemu kralju Hilperihu. Imela je dva brata in starejšo sestro, ki jih je njun oblastiželjni stric umoril. Poročila se je s frankovskim kraljem Klodvikom I., s katerim je imela štiri sinove in hčer.
Po njenih molitvah je njen mož sprejel krščansko vero. Skupaj z njim je bilo krščenih okoli 3000 frankovskih plemičev. Ta dogodek pomeni rojstvo krščanskega srednjega veka. Klotilda je po smrti moža živela še 33 let. Ustanavljala je samostane, cerkve ter se zavzemala za misijone med svojim ljudstvom. Kot nuna je živela v Toursu in umrla 3. junija 544 v Toursu v Franciji kot revna vdova.

Upodobitve
Sv. Klotildo umetniki najpogosteje upodabljajo kot kraljico s krono, žezlom in modelom cerkve. Ponekod ima tudi ploščo s tremi lilijami, kar je grb Bourbonov.

Zavetnica
Je zavetnica žensk, priprošnjica proti vročici, nenadni smrti, za spreobrnitev zakonca.

Foto: de.wikipedia.org/wiki/Chrodechild

Sveti Erazem : Eden izmed štirinajstih priprošnjikov v sili
2028-06-02
Sv. škofu Erazmu je v Sloveniji posvečena ena cerkev …

Iz življenja …
Legenda aurea poroča, da se je sv. Erazem rodil v Antiohiji. Kot škof tega mesta je med Dioklecijanovim preganjanjem kristjanov pobegnil v Libanonsko gorovje, kjer je sedem let živel kot puščavnik. Hrano mu je prinašal krokar. V mesto se je vrnil šele po posredovanju angela, češ naj tu izpove svojo vero. Tu so ga seveda zgrabili, vrgli v ječo in mučili, da bi se odpovedal krščanske vere. A škof je vse to vdano prestajal in s tem pričal za Kristusa. Ko so ga zopet vrgli v ječo, se je po čudežnem pobegu iz ječe preselil v Ilirik (današnja Hrvaška), kjer se je veliko ljudi spreobrnilo h krščanski veri. Ponovno so ga prijeli in mučili, vendar ne usmrtili. Od tu ga je nadangel Mihael osvobodil in privedel v Formio blizu Neaplja, kjer je še sedem let deloval kot škof, dokler ni v miru umrl okoli leta 303. Po poznejših izročilih je umrl mučeniške smrti.

Upodobitve
Umetniki ga pogosto upodabljajo kot škofa v škofovskih oblačilih z mitro in s palico, pogosto upodabljajo tudi njegovo mučeniško smrt (s šili za nohti oz. stoječega v kotlu oz. kako mu z vitlom vlečejo čreva iz telesa).

Zavetnik
Je zavetnik mornarjev, vrvarjev, tkalcev, violinistov; pomočnik pri želodčnih krčih in bolečinah v trebuhu, pri porodu. Je eden izmed 14 priprošnjikov v sili.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Erazmu posvečena župnijska cerkev v Soteski pri Straži na Dolenjskem.

Gradiva:

14 priprošnjikov v sili (v ang.) – 5:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=noCbnZ9x02Y

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Justin: Zavetnik filozofov
2028-06-01
Sv. Justin je veliko pisal, a se ni veliko ohranilo. Dolgujemo mu zahvalo za eno najstarejših razlag sv. maše …

Iz življenja …
Rimski državljan sv. Justin je bil rojen okoli leta 100 v Palestini. Njegovi starši so bili pogani. Bil je plemenitega srca, s čutom za pravičnost. Sprva je poskušal na podlagi platonske in stoične filozofije najti zadovoljive odgovore na svoja vprašanja o Bogu, svetu in smislu človekovega bivanja. Poznal je judovske svete spise in bil navdušen nad pričevanjem krščanskih mučencev. Po pogovoru s skrivnostnim starcem je tudi sam postal kristjan in se dal krstiti. Ni se pa dal posvetiti v duhovnika, ampak je kot svetni učenjak (filozof) oznanjal od mesta do mesta Kristusov nauk kot najvišjo modrost, kot edino pravo filozofijo. Kot filozof je potoval po Mali Aziji in učil skladnost vere z večnimi resnicami grške filozofije.
Prišel je tudi v Rim, kjer je zasnoval šolo za krščansko modrost. Tu je videl, kako ženejo kristjane na morišče samo zaradi krščanske vere. Proti tem krivicam je napisal za rimskega cesarja Antonina Pija dve večji razpravi (Apologiji), v katerih zavrača očitke ateizma in hujskanje množic v rimskem cesarstvu na račun krščanstva. Za Apologijama je izdal Dialog z Judom Trifonom, najstarejšo ohranjeno obrambo krščanstva pred judovskimi ugovori.
Justin, kateremu Cerkev dolguje zahvalo za eno najstarejših razlag sv. maše iz zgodnje krščanske dobe, je postavil standarde pri razlagi Stare zaveze.
Njegovo bivanje v Rimu se je končalo okoli leta 165 pod cesarjem Markom Avrelijem. Skupaj s šestimi verniki je pretrpel mučeniško smrt.

Upodabljanje
Umetniki ga upodabljajo v filozofskem plašču, s palmo mučeništva.

Zavetnik
Je zavetnik filozofov.
Molimo
O Bog,
svojemu mučencu Justinu si dal modrost,
da je po nespameti križa
prišel do globokega spoznanja Jezusa Kristusa.
Na njegovo priprošnjo naj zavračamo sedanje zmote
in se utrjujemo v pravi veri.
Amen.

Gradiva:

Sv. Justin (v hr.) – 2:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=FY6o9G0y2kM

Sv. Justin – mučenec (v ang.) – 2:00: https://www.youtube.com/watch?v=pbLKP28sLSs

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Obiskanje Device Marije
2028-05-31
31. maj: Obiskanje Device Marije je praznik, ki temelji na Lukovem evangeliju (Lk 1, 39-56).
V blagoslovljenem stanju se Devica Marija odpravi na obisk k sorodnici sv. Elizabeti, da ji pomaga pri porodu. Gre za ganljivo srečanje dveh globoko vernih nosečnic, ki slavita Boga, ker jima je izkazal obilo milosti. Tudi otroka pod njunima srcema sta se razveselila tega srečanja. Iz tega srečanja evangelist ohrani Elizabetin Benedictus (Blagoslovljen) in Marijin Magnifikat, hvalnici, ki ju Cerkev moli vsak dan v osebni in liturgični skupni molitvi.
Marijino obiskanje ni toliko Marijin praznik, pač pa nekakšna umestitev Jezusovega predhodnika sv. Janeza Krstnika in hkrati prvo razodetje učlovečene Božje besede na zemlji.

Cerkve v Sloveniji
Marijinemu obiskanju je v Sloveniji posvečenih enajst cerkva (6 župnijskih, 5 podružnične) in tri kapele, kot je razvidno iz spodnje tabele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene Marijinemu obiskanju:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Draga (LJ nadškofija)

2.
Markovci (MS škofija)

3.
Petrovče (CE škofija)

4.
Polenšak (MB nadškofija)

5.
Ponikve (KP škofija)

6.
Špitalič (MB nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Marijinemu obiskanju:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Košana (KP škofija)
Gornja Košana

2.
Ljubljana – Marijino oznanjenje (LJ nadškofija)
Rožnik

3.
Muta ob Dravi (MB nadškofija)
Marija ob Bistrici

4.
Sv. Ana v Slovenskih Goricah (MB nadškofija)
Rožengrunt

5.
Škocjan pri Novem mestu (NM škofija)
Zloganje

KAPELE:

1.
Dobrovnik (MS škofija)
Radmožanci

2.
Loče pri Poljčanah (MB nadškofija)
Graščina Pogled ?

3.
Turnišče (MS škofija)
Lipa (++)

Gradiva:

Obiskanje Device Marije (v hr.) – 3:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=YWpUwIOXfDY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
[/fusion_text][/fusion_builder_column][/fusion_builder_row][/fusion_builder_container]

Sveta Ivana Orleanska: Bojevnica z zastavo na konju
2028-05-30
Devica, bojevnica, »čarovnica«, mučenka, svetnica. Vse te naslove si je sv. Ivana Orleanska (Jeanne d’Arc) prislužila v samo devetnajstih letih svojega burnega in kratkega življenja.

Iz življenja …
Ivana Orleanska se je rodila leta 1412 v veliki kmečki družini v Domremyju v pokrajini Loreni (v Franciji) v obdobju stoletne vojne med Anglijo in Francijo. Demoralizirani in razdeljeni Francozi so bili z nesposobnim vladarjem Karlom VII. na robu popolnega propada. Po osvojitvi mesta Orleans so Angleži želeli z orožjem zasužnjiti in okupirati celotno Francijo … V tako brezupnem položaju pride rešitev s strani mladega dekleta, božje izbranke Ivane Orleanske, ki je zelo pobožna, neuka in nepismena.
Pri trinajstih letih je imela Ivana videnje, v katerem so se ji prikazali sv. Mihael, sv. Katarina in sv. Marjeta in ji rekli, naj osvobodi Francijo iz stoletne vojne proti Angležem in naj poskrbi za slovesno kronanje francoskega kralja. Po prvih neuspelih poskusih, ko so jo zasmehovali, ji je leta 1429 uspelo oblečeni kot moški v spremstvu priti pred samega kralja. Kmalu je postala članica kraljevega dvora. Tam ji je v kratkem času uspelo povrniti vnemo domoljubja, željo osvoboditi domovino. Ivana, »Devica Orleanska«, na čelu vojske in z mečem v roki osvobodi Orleans. Njene zmage so leta 1429 omogočile kronanje Karla VII. za francoskega kralja. Narodu je povrnjeno samospoštovanje, moč za popoln izgon Angležev.
Na žalost kralj pod vplivom slabih svetovalcev znova vstopi v politične spletke, sv. Ivana Orleanska, že ranjena, pa ostaja osamljena v svojih namerah. Ujamejo jo leta 1430 in predajo Angležem, ki jo na cerkvenem sodišču 30. maja 1431, kljub njeni teološko brezhibni obrambi, obsodijo in sežgejo kot čarovnico na grmadi v Rouenu.
Nihče ni dvignil glasu njej v zagovor, nihče ni poskušal posredovati. Sama, ponižana, vnaprej obsojena … Za obsodbo pred svetnim sodiščem ni bilo najmanjše podlage, zato je prišla pred cerkveno – zaradi krivoverstva in čarovništva. Vendar pa jo zelo kmalu, že leta 1456, Cerkev rehabilitira in postane simbol domoljubja za vse Francoze ter neizčrpen vir navdiha za umetnike vseh narodov; od pisateljev (Villon, Schiller, Claude, Shaw), slikarjev (Rude, Ingres), glasbenikov (Verdi, Gounod) do filmskih ustvarjalcev (Dreyer).
Leta 1920 je razglašena za sveto.

Zavetnica
Je zavetnica Francije ter radijskih postaj, ujetnikov, vojakov, zapornikov.

Upodobitev
Umetniki jo pogosto upodabljajo kot mlado dekle z oklepom na konju, z mečem in zastavo v rokah.

Gradiva:

Zgodba o Ivani Orleanski – napovednik filma (v ang.) – 2:23 min : https://tvprofil.com/si/film/4887/ivana-orleanska

Sv. Ivana Orleanska (v hr.) – 4:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=SZdR0MSjC_w

Foto: Zajem zaslona filma
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Maksim Emonski: Prvi škof na tleh Ljubljane?
2028-05-29
V ljubljanski stolnici malo pred oltarjem v štirih vdolbinah stojijo kipi emonskih škofov Maksima, Kasta, Genadija in Florija, ki jih je izdelal leta 1713 Angelo Pozzo iz Padove.
Današnji godovnjak sv. Maksim je bil do leta 1961 drugi zavetnik ljubljanske škofije, takoj za sv. Mohorjem in Fortunatom.

Iz življenja …
O njem imamo malo zanesljivih zgodovinskih poročil. Njegovo svetništvo potrjujejo posredna poročila. Je prvi zgodovinsko izpričani škof v Emoni, ki je v 4. stoletju štela okrog pet tisoč prebivalcev. Na ruševinah antične Emone danes stoji mesto Ljubljana. Emona je imela družbo asketov in Bogu posvečenih devic, ki jih je dobro poznal sv. Hieronim, slavni prevajalec Svetega pisma v latinski jezik.
Predvideva se, da je bil škof Maksim Emonski tudi graditelj njenega emonskega škofijskega središča. Arheološki ostanki emonske bazilike dokazujejo razvito bogoslužje v tedanjem času. O usodi sv. Maksima po letu 390 ni nič znanega. Domneva se, da je umrl okoli leta 396.

Napis v ljubljanski stolnici pravi, da je bil sv. Maksim mučenec, vendar pa so izročila o njegovem mučeništvu nastala šele v visokem srednjem veku. Po legendi naj bi sv. Maksim umrl mučeniške smrti s kamenjanjem v času cesarja Decija okoli leta 252, kar pa je v nasprotju z zgodovinskim dokazi, ki kažejo, da je živel v 4. stoletju.

Gradiva:

Zgodnjekrščansko središče v Ljubljani – 2:15 min: https://www.youtube.com/watch?v=84dLOr0Fsf0

Dan v Emoni – 3:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=8YrqEQs0PRg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
