Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Sveti Viktorin Ptujski: Prvi razlagalec Svetega pisma
2028-11-03
Viktorin Ptujski je bil cerkveni oče, škof na teritoriju današnjega slovenskega ozemlja ob koncu 3. stoletja. Velja za prvega latinskega eksegeta (razlagalca) Svetega pisma. Da ga Slovenci bolje ne poznamo in častimo, je “krivo” večstoletno napačno prepričanje, češ da je bil škof v francoskem mestu Poitiers, in ne v Ptuju.
Šele z zgodovinopisnimi popravki in s posredovanjem bl. Antona Martina Slomška v Vatikanu, ki je leta 1848 dosegel, da se sme Viktorinu v mariborski škofiji izkazovati javna čast pri bogoslužnih opravilih, se je češčenje Viktorina začelo tudi pri nas.

Iz življenja …

Sv. Viktorin Ptujski se je rodil okoli leta 240. O njegovem izvoru obstajajo različne teze: po eni naj bi prišel z vzhoda, iz Grčije, saj sv. Hieronim omenja, da je bolje znal grško kot latinsko. Po drugi domnevi pa naj bi bil domačin.
Bil je škof v rimskem mestu Petovio, današnjem Ptuju, ob koncu 3. stoletja. Petoviona je tedaj štela preko 30.000 prebivalcev, od tega je bilo verjetno okrog tisoč vernikov.
Vero je širil z govorjeno in pisano besedo, zaradi česar ga uvrščamo tudi med prve znane literarne ustvarjalce na našem ozemlju. Bil je prvi latinski ekseget. Njegovi spisi so močno vplivali na nadaljnjo latinsko svetopisemsko eksegezo. Ohranila sta se le dva spisa: O zgradbi sveta in Razlaga Razodetja.
Bil je zelo izobražen in vzornega življenja.
Umrl je 2. novembra 303 med Dioklecijanovim preganjanjem kristjanov, in sicer mučeniške smrti – domnevno z obglavljenjem.

Upodobitve
Umetniki sv. Viktorina najpogosteje upodabljajo v škofovski obleki s palmovo vejo in mečem v roki.

Gradiva:

Viktorin Ptujski in deset devic: http://oddaje.ognjisce.si/ocetjevveri/2013/11/14/11-oddaja-viktorin-ptujski-in-deset-devic

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Verne duše: Spomin vseh vernih rajnih
2028-11-02
Spomin vseh vernih rajnih ali Vernih duš dan je praznik, na katerega Cerkev izkazuje posebno spoštovanje do vseh rajnih in zanje moli.
To je dan, ko naj bi šli obiskati grobove rajnih.

Iz življenja …
Pričevanja o tem, da so se rajnih spominjali pri mašni daritvi, najdemo sicer že iz 2. stoletja.
A poseben praznik spomina vernih duš v vicah izvira šele šele iz leta 998, ki ga je uvedel opat sv. Odilo v benediktinskem samostanu Cluny v Franciji.
Počasi se je to obhajanje na dan 2. novembra razširilo na vso Cerkev. Vesoljna Cerkev je ustalila spomin vseh rajnih šele leta 1311.
Ta dan želi v nas okrepiti vero v vstajenje in v večno življenje, hkrati pa okrepiti našo povezanost z vernimi rajnimi v vicah, ki jim lahko pomagamo z molitvami in žrtvami. Opominja nas, da bomo nekoč tudi mi umrli, in spodbuja k bolj zavzetemu življenju v veri in ljubezni do Boga in bližnjega.
Papež Benedikt XV. je leta 1915 dovolil, da vsak duhovnik daruje na ta dan tri svete maše. Poleg tega je Cerkev mesec november v celoti določila kot mesec posebnih molitev za duše v vicah.

Gradiva:

Razlika med praznikoma Vseh svetih in Vernih duš dan (v hr.) – 3:35 min

Vsi sveti + Verne duše

Foto: Zajem zaslona
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Zapovedani praznik vseh svetih: Ko je število svetih tako naraslo ...
2028-11-01
Danes je praznik vseh svetih: tistih, ki jih je Cerkev uradno razglasila za svete in tistih, ki jih Cerkev uradno ni razglasila za svete, so pa pri Bogu v nebesih.
Vsi sveti so zapovedani praznik, kar pomeni, da naj bi se verniki tega dne udeležili sv. maše.
In še nekaj: Na vse svete ima god vsak kristjan. Zato blagoslovljeno praznovanje godu!

Iz življenja …
Gre za starokrščanski praznik, na katerega se častijo vsi sveti.
Izvor tega praznika je treba iskati v 4. stoletju na Vzhodu, ko so v Antiohiji prvo nedeljo po binkoštih praznovali praznik vseh svetih mučencev. V 7. stoletju je papež Bonifacij IV. v Rimu poganski tempelj Panteon, posvečen vsem bogovom, spremenil v cerkev svete Matere Božje in vseh svetih mučencev.
Papež Gregor IV. (827-844) je praznik svetih prestavil na 1. november in ukazal, naj se ta dan slovesno praznuje v vsej Cerkvi. Ta praznik je Cerkev med drugim uvedla tudi zato, ker je število svetnikov tako naraslo, da ni bilo več mogoče spominjati se vsakega posebej pri bogoslužju.
Tega dne se spominjamo vseh rajnih, ki so sedaj pri Bogu – znane in neznane! Še posebej se spominjamo rajnih svetih, ki niso bili nikoli razglašeni za svetnike. V molitvi se jim priporočimo tudi mi, naj pri Bogu posredujejo za nas, da se jim bomo nekoč pridružili tudi mi.
Bogoslužje tega praznika nas spominja, da je svetost izvirna poklicanost vsakega krščenega. Zato je ta praznik ugodna priložnost, da dvignemo pogled od minljivih zemeljskih resničnosti k Božji razsežnosti večnosti in svetosti.

Molimo
Vsemogočni večni Bog, tvoja Cerkev se danes veseli skupnega praznika vseh svetnikov in slavi njihove zasluge.
Prosimo, naj nam nepregledna množica naših svetih bratov in sester izprosi tvoje obilno usmiljenje. Amen.

Gradiva:

Gradivo za družino ob prazniku vseh svetih – Slovenski katehetski urad (v slov.): http://sku.rkc.si/2020/10/30/praznik-vseh-svetih/

Svetniki ob glasbi – Veroučni kotiček (v slov.) – 2:43 min: https://www.youtube.com/watch?v=Rje8J00Vc9M&list=PLuL_MDcWQgzzJYnR4idLP1fjNB3LOzygN&index=13

Naredi si sam … – Veroučni kotiček (v slov.) – 0:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=NOEVeo3rRzA&list=PLuL_MDcWQgzzJYnR4idLP1fjNB3LOzygN&index=12

Praznik vseh svetih (v hr.) – 4:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=2FHQX5M7UtQ

Vsi sveti – ob svetnikih in PESMI (v ang.) – 4:38 min: https://www.youtube.com/watch?v=oNlgG_-wjpM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Alfonz Rodriguez: Samostanski vratar
2028-10-31
Velja za enega izmed velikih španskih mistikov 16. stoletja.
»Največji izraz ljubezni je, biti poslušen Bogu.«

Iz življenja …
Sv. Alfonz Rodriguez se je rodil 25. julija 1533 v španskem mestu Segovia kot tretji izmed enajstih otrok v družini uglednega trgovca s suknom in volno. Na Alfonzovo duhovno življenje je poleg staršev že v rani mladosti močno vplival sv. Peter Faber, eden izmed ustanoviteljev Družbe Jezusove, ki ga je pripravljal na prvo obhajilo.
Komaj je Alfonz začel študij na jezuitskem kolegiju, že se je zaradi očetove smrti moral vrniti in prevzeti njegovo trgovino. Poročil se je pri 25-ih letih in imel tri otroke, a so mu žena in otroci v času desetih let pomrli; propadlo mu je tudi trgovsko podjetje.
Po mesecih samote in molitve je prosil za sprejem k jezuitom, ki pa so ga zaradi njegovih poznih 37 let ter pomanjkljive izobrazbe in slabega zdravja sprva zavrnili.
Po dveh letih neuspešnega študija v Barceloni so ga sprejeli v red kot brata laika in še isto leto poslali v novi jezuitski kolegij v mestu Palma na otoku Majorka, kjer je več kot štiri desetletja opravljal službo samostanskega vratarja in bil do vseh ustrežljiv, pozoren. Tu je podobno, kot kasneje sv. Konrad iz Parzhama v Altöttingu v Nemčiji, postal kontaktna oseba za vse pomoči potrebne, malodušne in zaskrbljene ljudi. Bil je svetovalec številnim osebnostim in sobratom ter vplival na jezuitske študente, ki so prestopili njegov prag. S svojim globokim duhovnim življenjem je močno vplival tudi na duhovno rast študenta sv. Petra Klaverja in ga navdušil za misijonski poklic med črnci v Južni Ameriki.
Alfonz je umrl 31. oktobra 1617. Po njegovi smrti se je pojavilo 14 zvezkov z duhovnimi vsebinami, v katerih je zapisal svoje izkušnje združenja z Bogom, ekstaze in videnja.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot jezuita v videnju: na prsih ima dvoje src, ki sta povezani z žarki, ki izhajajo iz rok Marije in Jezusa v nebeški slavi.

Zavetnik
Sv. Alfonz je zavetnik jezuitskih bratov, španskega mesta Palma in otoka Majorka.

Gradiva:

Sv. Alfonz Rodriguez (v hr.) – 3:17 min: https://www.youtube.com/watch?v=QQEv_HWRPZE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Marcel: Za tiste, ki nočejo služiti vojske
2028-10-30
Sv. Marcel je zavetnik tistih, ki zaradi svojih prepričanj nočejo služiti vojske in sodelovati v vojni.

Iz življenja …

Sv. Marcel se je rodil sredi 3. stoletja in bil stotnik cesarske vojske v današnjem Tangerju v Maroku. Kot kristjan ni želel sodelovati pri poganskih obredih, ki so jih priredili v okviru praznovanja rojstnega dne v čast cesarjema Dioklecijanu in Maksimijanu, in častiti poganske bogove. Odvrgel je orožje, pas, oklep in vojaške nazive ter se javno izpovedal za kristjana.
Na sodišču je povedal, da ni dobro, da kristjan služi v vojskah sveta. Zaradi svojih stališč je bil obsojen na smrt.
Leta 298 je v Tangerju doživel mučeniško smrt z obglavljenjem.

Zavetnik
Sv. Marcel je zavetnik tistih, ki zaradi svojih prepričanj nočejo služiti vojske in sodelovati v vojni.

Gradiva:

Sv. Marcel (v hr.) – 1:53 min: https://www.youtube.com/watch?v=eUXFmZhM1yo

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Ermelinda: Puščavnica v imenitnih oblačilih
2028-10-29
Sv. Hermelinda ali Ermelinda (skrajšano Linda) je laikinja puščavnica.

Iz življenja …
Sv. Ermelinda se je rodila leta 510 v Lovenjoelu v Belgiji v plemiški družini, ki je bila v sorodstvu z družino Pipin.
Imela je veliko snubcev, a se je že v otroštvu zaobljubila devištvu. Kljub želji staršev, da bi se dobro poročila, je zavrnila poroko in se umaknila na del družinskega posestva, kjer je živela v molitvi, tišini in pokori. Želela je več miru, zato se je preselila drugam, kjer je živela strogo življenje v samoti.
Težave je imela z dvema mladima snubcema, zaradi česar je pobegnila v Meldret in tam ostala do svoje smrti.
Umrla je 29. oktobra leta 590. Na njenem grobu je bil postavljen ženski samostan.

Upodobitve
Umetniki sv. Lindo najpogosteje upodabljajo kot puščavnico v imenitnih oblačilih.

Zavetnik
Sv. Linda je zavetnica proti očesnim boleznim, vročici in boleznim sklepov.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sv. Simon in Juda Tadej: Za brezupne primere …
2028-10-28
Sv. Simon in Juda Tadej pri nas veljata za zimska svetnika, ker na ta dan nemalokrat že zapade sneg. Oba sta bila apostola; skupaj sta hodila za Jezusom Kristusom, skupaj sta oznanjala evangelij po vzhodni Mezopotamiji in Perziji, skupaj sta zaradi vere trpela in umrla mučeniške smrti. Oba sta bila vneta in »silovita« apostola!

Iz življenja …
Simon z dodatnim imenom »Kananejec« oziroma »Gorečnik« je omenjen v seznamu apostolov v treh evangelijih in v Apostolskih delih (Mt 10,4; Mr 3,18; Lk 6,15; Apd 1,13). Njegovo dodatno ime Kananejec (iz hebrejske qana) ali Gorečnik pomeni, da je Simon prej pripadal verski skupnosti zelotov – gorečnikov, ki je bila prežeta s politično obravnavanim mesijanizmom. Bil je Alfejev sin, ki je bil brat Jezusovega krušnega očeta Jožefa. Potemtakem je bil Simon Jezusov bratranec. Po izročilu naj bi imel še dva brata: apostola Jakoba mlajšega in Juda Tadeja.
Apostol Juda Tadej ima podobne značilnosti kot Simon, saj njegovo drugo ime (Tadej) v armejščini pomeni »Hraber, Srčni«. Juda Tadej je avtor kratkega ostrega novozaveznega Judovega pisma, v katerem v borbenem duhu opozarja in poziva svoje sodobnike k nasprotovanju tistim, ki jih opisuje s temi besedami: »Prikradlo se je namreč (med vas) nekaj ljudi, ki so bili že davno zapisani tej obsodbi. To so brezbožneži, ki sprevračajo v razuzdanost milost našega Boga in zanikujejo našega edinega Gospodarja in Gospoda Jezusa Kristusa.«
Simon in Juda Tadej sta umrla mučeniške smrti v Edesi v Perziji. Izročilo pravi, da je tamkajšnji kralj organiziral razpravo, »intelektualni dvoboj«, med svojimi najboljšimi vrači in obema apostoloma. Ko sta apostola z besedami in idejami premagala svoje nasprotnike, so nanju najprej spustili kače. Ker pa so kače namesto apostolov začele pikati svoje gospodarje, so mučitelji postopek skrajšali: Juda Tadeja so pretepli do smrti, Simona Gorečnika pa z žago prerezali na dvoje. Zato je slednji zavetnik drvarjev in sekačev.
Juda Tadej je priprošnjik v brezupnih zadevah in zavetnik srečne smrti.

Upodobitve
Umetniki ju najpogosteje upodabljajo s knjigo in mučilnimi orodji.
Simona upodabljajo z žago, sulico, mečem ali sekiro.
Juda Tadeja pa upodabljajo s kijem ali kamni.

Molimo
Gospod Bog,
spoznali in vzljubili smo te po oznanjevanju apostolov.
Na priprošnjo svetih apostolov Simona in Juda Tadeja
naj Cerkev neprestano raste in sprejema v svoje naročje vedno nove narode.
Amen.

Molitev k sv. Juda Tadeju v posebni težavi
Sveti Juda Tadej, sorodnik našega Gospoda in Odrešenika Jezusa Kristusa, apostol in mučenec, ki si slaven po krepostih in čednostih, ti zvesti pomočnik vsem, ki te častijo, in posebni zavetnik v težkih zadevah! Zaupno se obračam k tebi, zakaj ti imaš izredne pravice, da posebno pomagaš tistim, ki v bridkostih in težavah že obupujejo. Iskreno te prosim, pomagaj mi iz stiske, iz katere si sam ne morem pomagati. Sveti Juda Tadej, obljubljam ti, da ne bom nikoli pozabil tvojih dobrot in te bom častil kot svojega posebnega zavetnika v stiskah. Amen.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je apostoloma Simonu in Judi Tadeju posvečenih osem cerkva, in sicer tri župnijske cerkve (Lj – Kodeljevo, Lj – Črnuče, Lj – Rudnik) in pet podružničnih cerkva (župnija Cerkve na Gorenjskem v kraju Spodnji Brnik, župnija Ig v kraju Pijava Gorica, župnija Lj – Vič na pokopališču, župnija Šenčur v kraju Voglje, župnija Pregara na pokopališču).

Gradiva:

MOLITEV k sv. Judi Tadeju za pare v krizi (v slov.) – 0:45 min

Praznik sv. Simona in Juda Tadeja (v hr.) – 2:15 min: https://www.youtube.com/watch?v=JyUB6_YGk24

Sv. Simon in Juda (v ang.) – 7:00 min: https://www.youtube.com/watch?v=Js0rt4-uHNk

Sv. Juda Tadej (v ang.)

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Evarist: Četrti papež
2028-10-27
Sv. Evarist, rojen v 1. stoletju v Antiohiji, je bil četrti papež po sv. Petru. Rimsko Cerkev je vodil pod cesarjem Trajanom.

Iz življenja …
Papež sv. Evarist je Rim razdelil na sedem diakonatov. Rim je tako razdelil na 25 župnij. Papeževal je osem let.
Posvetil je petnajst škofov, sedemnajst duhovnikov in sedem diakonov.
V njegovem času so v Rim pripeljali škofa sv. Ignacija Antiohijskega, da bi ga kot kristjana vrgli zverem. Sv. Evarist je verjetno pretrpel mučeništvo, in to leta 108.
Pokopan je v Vatikanu, blizu groba apostola Petra.

Gradiva:

Sv. Evarist I., papež (v hr.) – 1:50 min: https://www.youtube.com/watch?v=O0d5v0Q9Fe8

Bl. Celina Borzecka: Mati, ustanoviteljica ženskega reda
2028-10-26
Bl. Celina Borzecka je bila dvajset let predana in dobra žena. Po moževi smrti sta s hčerko našli nov poklic. Ustanovila je sestre Vstajenja našega Gospoda Jezusa Kristusa in si za vodilo vzela stavek: »Preko križa in smrti do vstajenja in poveličanja«. Za blaženo je bila razglašena leta 2007.

Iz življenja …
Bl. Celina Borzecka se je rodila 29. oktobra 1833 v Antowilu na vzhodu Poljske, današnji Belorusiji, v bogati kmečki družini s tremi otroki. Že v zgodnji mladosti je v sebi čutila duhovni poklic, a se je zaradi svojih staršev z dvajsetimi leti poročila in rodila štiri otroke, od katerih sta preživeli dve hčerki.
Po moževi smrti se je s hčerkama preselila v Rim in začela živeti svojo pravo poklicanost. Skupaj z mlajšo hčerko in še dvema ženama je začela živeti v skupnosti. Leta 1891 je s p. Petrom Semenekom, ustanoviteljevem Kongregacije vstajenja našega Gospoda Jezusa Kristusa, formalno ustanovila žensko vejo te kongregacije. Njene sestre so oznanjale evangelij s svojim delovanjem v šolah, bolnišnicah, domovih, med mladimi in pomoči potrebnimi. Kmalu so začele odpirati hiše na Poljskem, v Bolgariji in v ZDA.
Sestra Celina Borzecka je umrla 26. oktobra 1913 v Krakovu na Poljskem.

Leta 2007 jo je papež Benedikt XVI. razglasil za blaženo.

Upodobitve
Ohranjene so fotografije, na katerih je v črni redovni obleki z belim ovratnikom in robom naglavne rute.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sv. Krizant in Darija: Zakonca mučenca
2028-10-25
Sv. Krizant in Darija sta zakonca. Že sv. Hieronim omenja, da se njun god praznuje od leta 350.

Iz življenja …
O sv. Krizantu in Dariji so se ohranile pobožne legende. Sv. Krizant je postal kristjan kljub nasprotovanju njegovega očeta. Zato mu je izbral nevesto Darijo, svečenico boginje Veste, da bi ga pripeljala nazaj k poganskim bogovom. Zgodilo pa se je ravno obratno. Sv. Krizant je njo pridobil za krščanstvo, tako da je tudi ona postala kristjanka, nato pa sta sklenila krščanski zakon.
Ker sta širila evangelij in spreobračala ljudi h krščanstvu so ju oblasti obsodile na smrt. Oba sta umrla mučeniške smrti na prehodu iz 3. v 4. stoletje. Po izročilu so ju pokopali na rimskem pokopališču ob ulici Via Salaria Nova, papež sv. Damaz I. pa naj bi njun grob označil z napisom.

Gradiva:

Sv. Krizant in Darija (v hr.) – 2:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=2BnjZZ9JoNY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Anton Marija Claret: Ustanovitelj klaretincev, duhovni pisatelj
2028-10-24
Škof sv. Anton Marija Claret je ustanovitelj klaretincev, najbolj brani duhovni pisatelj svojega časa v Španiji in veliki častilec Marijinega Brezmadežnega Srca.

Iz življenja …
Anton Claret se je rodil v Kataloniji 23. decembra 1807 v družini z desetimi otroci, ki se je preživljala s tkalstvom. Anton naj bi nadaljeval očetovo obrt, a se je odločil za bogoslovje in želel postati kartuzijan. Z osemindvajsetimi leti je prejel mašniško posvečenje in pozneje vstopil k jezuitom. Njegov škof v Španiji ga je postavil za misijonarja. To nalogo je odlično opravil: s pridiganjem, spovedovanjem, duhovnimi vajami in založniško dejavnostjo je spreobrnil celo Katalonijo in Kanarske otoke.
Da bi si pridobil pomočnike za misijonsko dejavnost je leta 1849 skupaj s petimi duhovniki ustanovil misijonsko družbo Sinov Marijinega Brezmadežnega Srca, ki se po njem imenujejo tudi klaretinci, in bil še isto leto imenovan za nadškofa v Santiagu na Kubi, kjer je služboval od leta 1850 do 1857. Tu je duhovništvo prenovil z duhovnimi vajami, ljudstvo pa s pastoralnimi obiski in misijoni. Leta 1855 je ustanovil žensko redovno vejo Hčera Marijinega Brezmadežnega Srca, imenovane tudi klaretinke. Bil je namreč velik častilec Brezmadežnega Marijinega Srca. V času potresa in kuge je obiskoval bolnišnice, kjer je spovedoval, tolažil in dajal miloščino. V župnijah je ustanavljal hranilnice za socialno dobro ljudi. Zaradi svojega uspeha je postal trn v peti sovražnikom vere.
Ker se je nekajkrat znašel celo v smrtni nevarnosti, se je vrnil v Španijo in tam deloval na španskem kraljevem dvoru. Sodeloval je tudi na prvem vatikanskem koncilu.
Umrl je v izgnanstvu, potem ko se je zaradi revolucije moral s kraljevo družino umakniti iz Španije. Na smrt bolan se je moral zateči v cistercijanski samostan Fontfroide na jugu Francije, kjer je umrl je 24. oktobra 1870.
Za svetnika je bil razglašen leta 1950.

Zavetnik
Je zavetnik klaretincev, klaretink in Katalonije.

Gradiva:

Sv. Anton Marija Claret (v hr.) – 2:00 min: https://www.youtube.com/watch?v=lOIDZ1ab3sU

Sv. Anton Marija Claret (v ang.) – 1:59 min: https://www.youtube.com/watch?v=sp8P7jyKj3g

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Kapistran: "Apostol Evrope", prenovitelj ...
2028-10-23
Sv. Janez Kapistran je bil frančiškan, redovni prenovitelj, potujoči pridigar, “apostol Evrope”, mirovni posrednik …

Iz življenja …
Sv. Janez se je rodil 24. junija 1386 v Capestranu v Abruzzih. Njegov oče je bil bogat nemški baron, nekdanji vitez, ki je kmalu umrl. Sv. Janez je študiral pravo v Perugii ter opravljal službo sodnika v Neaplju in Perugii, kjer je želel utrditi svoj družbeni položaj s poroko z grofovsko hčerko, a je leta 1415, ko je izbruhnila mestna vojna, pristal v ječi.
Tu je razmišljal o svojem življenju in zaslišal Božji klic v redovno življenje. Tega leta je vstopil v red manjših bratov in bil leta 1418 posvečen v duhovnika. Zelo je bil povezan s svojim redovnim sobratom sv. Bernardinom Sienskim, s katerim je sodeloval pri prenovi reda. Postal je priljubljen ljudski misijonar in štirideset let po vsej Evropi spodbujal bolj zgledno krščansko življenje. Kamorkoli je prišel, se je zbralo ogromno ljudi, da bi poslušali tega gorečega pridigarja.
Ko so Turki leta 1453 osvojili Carigrad in krenili proti Evropi, je sv. Janez Kapistran uspel pridobiti krščanske kneze za obrambo krščanskega sveta. Leta 1456 je tudi sam z dvignjenim križem v roki branili Beograd pred 100.000 Turki in uspelo jim jih je začasno ustavili. A v vojni vihri se je okužil s kužno boleznijo, ki je prizadela večji del krščanske vojske, in umrl na današnji dan v tedanjem madžarskem Iloku (današnjem Vukovarju na Hrvaškem).

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo z zastavo s križem, monštranco s hostijo ali monogramom IHS.

Zavetnik
Sv. Janez Kapistran je zavetnik vojaških kaplanov in odvetnikov.

Gradiva:

Sv. Janez Kapistran (v ang.) – 2:00 min: https://www.youtube.com/watch?v=LoXvdAfEyWg

Sv. Janez Kapistran (v hr.) – 2:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=pU-VYZhkE3U

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Pavel II.: Prvi slovanski papež
2028-10-22
Sv. Janez Pavel II. je prvi slovanski papež in po več stoletjih prvi papež, ki ni Italijan.
Je eden od najmlajših papežev v zadnjem času, njegov pontifikat pa med najdaljšimi v zgodovini Cerkve, saj je trajal skoraj sedemindvajset let.
Bil je karizmatičen papež, sposoben zbrati velike množice.

Iz življenja …
Karol Wojtyła se je rodil 18. maja 1920 v Wadowicah na Poljskem kot najmlajši od treh otrok. Svoje sestre ni poznal, saj je umrla pred njegovim rojstvom.
Ko je bil star devet let, mu je umrla mati, tri leta kasneje pa starejši brat. Karol je ostal sam z očetom. Po končani gimnaziji sta se z očetom preselila v Krakov, kjer je Karol študiral literaturo in se posveti svoji strasti: igranju.
Ko se je začela vojna, je začel delati v kamnolomu, da bi se izognil deportaciji v Nemčijo. Leto kasneje (1941) mu je umrl tudi oče.
Karol je začel »tajno« študirati tečaje teologije; tajno zato, ker so nacisti preganjali poljsko duhovščino, in bil leta v duhovnika posvečen leta 1946. Nato je za dve leti odšel izpopolnit svojo teološko izobrazbo v Rim, da bi postal profesor etike v krakovskem bogoslovju in na teološki fakulteti v Lublinu. Leta 1958 je bil imenovan in posvečen kot najmlajši poljski pomožni škof v Krakovu.
Njegov grb z napisom »Totus Tuus – Ves Tvoj«, ki se nanaša na Božjo Mater Marijo, ga je spremljal vse življenje. Sodeloval je na 2. Vatikanskem koncilu, leta 1964 je bil imenovan za nadškofa v Krakovu, leta 1967 pa za kardinala.
16. oktobra 1978 so ga kardinali, zbrani v konklavu, izvolili za Petrovega naslednika. Privzel je ime Janez Pavel II. in 22. oktobra slovesno nastopil petrinsko službo (zato je tega dne njegov god). 13 maja 1981, na obletnico Marijinih prikazovanj v Fatimi, je bil hudo ranjen v poskusu atentata na Trgu sv. Petra. Kasneje je svojega atentatorja obiskal v zaporu in mu odpustil.
V svojem dolgem pontifikatu vodenja Cerkve je okrepil upanje vernikov; govoril s svetom, nagovarjal narode (dvakrat je obiskal Slovenijo), govoril z državniki, umetniki, igralci, športniki; pogosto je komuniciral z novinarji; hodil je v zapore, obiskoval zanemarjene in zapuščene. Iz njegove neizmerne ljubezni do mladih so se leta 1985 rodila svetovna srečanja mladih, ki so na različnih koncih sveta združila milijone mladih.
Razglasil je 1.345 blaženih in 483 svetnikov.
Leta 2003 je bila uradno potrjena njegova Parkinskonova bolezen, a se ni umaknil, vse dokler so ga noge nosile.
Z velikim sočutjem prebivalstva je umrl v Vatikanu 2. aprila 2005, na predvečer nedelje Božjega usmiljenja, ki jo je sam razglasil nekaj let prej.
Na nedeljo Božjega usmiljenja 2011 ga je papež Benedikt XVI. razglasil za blaženega, leta 2014 pa ga je papež Frančišek razglasil skupaj s papežem Janezom XXIII. za svetega.

Gradiva:

Najslajši trenutki Janeza Pavla II. ob GLASBI – 5:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=P498ZWdGIjU

Papež Janez Pavel II. mladim v Postojni (v slov.) – 9:18 min: https://www.youtube.com/watch?v=rlQkIQMcQyg

Življenje Karola Wojtyła – animirani film (v slov.) – 26:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=5q8QuKdDaAc&list=PLuL_MDcWQgzzJYnR4idLP1fjNB3LOzygN&index=8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Uršula in tovarišice: Za dober zakon
2028-10-21
“Če je na sv. Uršule dan lepo, bo lepa jesen in si bo tudi lenuh pripravil dovolj stelje”, pravi vremenski pregovor.

Iz življenja …
Redko katera svetnica si je kot sv. Uršula pridobila toliko priljubljenosti in spoštovanja, čeprav o njej dejansko ni znano skoraj nič. O obstoju te svetnice priča napis iz 4. ali 5. stoletja, najdenem v Kölnu, ki omenja mučeništvo Uršule in njenih tovarišic devic (na tem kraju je bila pozneje postavljena cerkev) in več različic čudovitih legend o njenem mučeništvu.
Po eni izmed različici je bila Uršula hči krščanskega kralja v Bretaniji (današnji Franciji) v 5. stoletju. Bila je izjemno lepa in vsestransko nadarjena. Nadlegovali so jo snubci, ona pa je vse zavrnila. Tako je bilo vse dokler je ni za svojega sina zaprosil za roko sam angleški kralj Agripa. Uršula je tedaj dobro premislila, kako zavrniti kralja? Zato si je za svoje soglasje izmislila tri »nemogoče« pogoje: prvič, da ji pošlje deset najlepših devic kot spremljevalke, vsaka od njih pa mora imeti tisoč svojih služabnic ter brodovje za vse; drugič, da njej in njenim spremljevalkam tri leta pred poroko omogoči potovanja in romanja v velika svetišča; in tretjič, da se princ in ves njegov dvor spreobrnejo v krščanstvo, ker se ne bo poročila s poganom.
Pričakovala je hitro angleško opustitev poroke, a njena modrost, lepota in odločnost so mladega snubca tako očarali, da se je strinjal z vsemi tremi pogoji. In tako se je zbralo 11.000 devic (verjetno jih je bilo le 11) – Uršulinih spremljevalk za romanje v Rim.
Na poti nazaj so jih blizu Kölna napadli Huni in pobili vse, razen Uršule. Z njo, kot s kraljevo hčerjo, se je želel poročiti vodja Hunov. Ko ga je odločno zavrnila, ji je v srce izstrelil tri puščice. Po njeni smrti je z neba prišla vojska 11.000 angelov in pregnala Hune iz mesta. Prebivalci Kölna pa so jo slovesno pokopali in svoje mesto postavili pod zavetništvo sv. Uršule in njenih tovarišic.

Ali ste vedeli?
V srednjem veku so nastale številne bratovščine sv. Uršule, katere člani so bili celo škofje in kralji, ki so se ji priporočali kot priprošnjici za srečno smrt in prehod v večnost. V 16. stoletju pa je sv. Angela Merici ustanovila redovno družbo uršulinke, za zavetnico katerih je izbrala sv. Uršulo, zavetnico učiteljskega poklica, šol in izobraževanja. Krištof Kolumb je nove otoke, ki jih je odkril leta 1493, v čast sv. Uršuli in njenim tovarišicam poimenoval Deviški otroki.

Upodobitev
Umetniki sv. Uršulo najpogosteje upodabljajo kot princeso s krono, puščico, palmo, golobom ali zastavo s križem, z ladjo; včasih kot zavetnico s plaščem, pod katerim ščiti svoje spremljevalke.

Zavetnica
Je zavetnica Kölna, učiteljic in vzgojiteljic, mladine, bolnih otrok, trgovcev s tkaninami; priporočajo se ji za dobro poroko in dober zakon ter srečno zadnjo uro.

Cerkve v Sloveniji
Sv. Uršuli je pri nas posvečenih 12 cerkva, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKA CERKEV posvečena sv. Uršuli:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Jagršče (KP škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Uršuli:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Kranj – Šmartin (LJ nadškofija)
Srednje Bitnje

2.
Mirna peč (NM škofija)
Golobinjek

3.
Polhov gradec (LJ nadškofija)
Setnica

4.
Poljane – Dolenjske Toplice (NM škofija)
Mali Rigelj

5.
Stara Cerkev (NM škofija) – porušena
Stari Breg

6.
Stara Loka (LJ nadškofija)
Pevno

7.
Šentjurij – Podkum (LJ nadškofija)
Borovak

8.
Škofljica (LJ nadškofija)
Lanišče

9.
Dramlje (CE škofija)
Šedina

10.
Stari trg pri Slovenj Gradcu (MB nadškofija)
Uršlja gora

11.
Sv. Martin na Pohorju (MB nadškofija)
Bojtina

12.
Št. Janž na Dravskem polju – Starše (MB nadškofija)
Prepolje

KAPELA:

1.
Sv. Danijel nad Prevaljami (MB nadškofija)
Šentane

Gradiva:

Sv. Uršula (v hr.) – 1:34 min: https://www.youtube.com/watch?v=RVx456Ze6nU

11.000 devic – sv. Uršula (v ang.) – 28:11 min: https://www.youtube.com/watch?v=9w5FZw-UVOI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Vendelin: Zavetnik kmetov, živine
2028-10-20
Sv. Vedelin je bil najverjetneje eden izmed tisočih učenih menihov na Irskem.

Iz življenja …
Sv. Vendelin, imenovan Fionnalán, se je rodil okoli leta 550 na Irskem. Legenda pripoveduje, da je bil Vendelin irsko-škotski kraljevi sin, ki se je iz ljubezni do Boga odrekel svojemu kraljevemu življenju.

Nekoč se je nekomu pridružil na romanju v Rim. Ko se je vračal, se je kot puščavnik naselil ob reki Moselle, na meji med Nemčijo in Luksemburgom. Proti koncu svojega življenja je živel v benediktinskem samostanu v Tholeyu, ki ga je vodil verjetno kot ustanovni opat in kjer je leta 617 tudi umrl.
Nad njegovim kamnitim grobom so zgradili kapelo, kamor je prihajalo veliko romarjev. Kasneje je bila zgrajena velika božjepotna cerkev (bazilika), okoli katere je nastalo mesto St. Wendel v Posarju v Nemčiji. Na njegov grob romajo zlasti kmetje, poljedelci in pastirji.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot pastirja s knjigo, pastirsko palico ali krono.

Zavetnik
Sv. Vendelin je zavetnik kmetov, pastirjev, polj in živine; proti boleznim živine.

Gradiva:
Kdo je sv. Vendelin? (v ang.) – 10:38 min: https://gloria.tv/post/NnAz9UXPMCEf2fJMLkPZakYoX

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Pavel od Križa: Ustanovitelj pasijonistov
2028-10-19
Sv. Pavel od Križa velja za največjega mistika 18. stoletja.

Iz življenja …
Rodil se je leta 1694 v družini trgovca Danei v Piemontu v Italiji kot drugi izmed šestnajstih otrok. Pri krstu so mu dali ime Pavel Frančišek. Že kot najstnik je kazal veliko zanimanje za molitev in cerkveno življenje. Dolgo je opazoval Kristusovo trpljenje (pasijon), veliko časa je preživel v češčenju Najsvetejšega in leta 1713 doživel »milostni poseg«, zaradi katerega se je odrekel ugodni poroki in ponujeni dediščini.

Pri šestindvajsetih letih je imel navdih za ustanovitev bodoče misijonske skupnosti pasijonistov in v videnju dobil jasne predstave o svoji redovni obleki (dolg črn plašč, na njem pa na prsih izvezeno belo srce s križem in napisom »trpljenje Jezusa Kristusa«). Umaknil se je v samoto. Kasneje se mu je pridružil njegov rodni brat.
Ustanovil je red Jezusovih ubožcev, ki se je kasneje preimenoval v red pasijonistov, in ki je bil s strani papeža potrjen leta 1741. Pavel si je tedaj izbral redovno ime Pavel od Križa. Pasijonisti poleg običajnih redovniških zaobljub čistosti, uboštva in pokorščine naredijo še četrto; to je da bodo premišljevali predvsem Kristusovo trpljenje in oznanjali njegov pomen.
Pavel od Križa je postal eden najboljših pridigarjev svojega časa; že samo njegovo življenje je bilo najprepričljivejša pridiga. Sam se je zelo pokoril, od drugih pa tako strogega življenja ni zahteval. Samozatajevanja se je učil od sv. Janeza od Križa in sv. Terezije Avilske. Leta 1771 je nastala ženska redovna veja. Umrl je 18. oktobra 1775 v samostanu sv. Janeza in Pavla v Rimu.
Od Pavla od Križa je ohranjenih več kot 200 pisem, pa tudi številni duhovni spisi in njegova redovna pravila.
Red je danes razširjen zlasti v Severni Ameriki.

Upodabljanje
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo v črnem habitu njegove redovne skupnosti pasijonistov s knjigo, križem, rožnim vencem, lobanjo ali orodji Kristusovega trpljenja.

Gradiva:

Sv. Pavel od Križa (v hr.) – 3:39 min: https://www.youtube.com/watch?v=YzKFvZIKNLs

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Luka: O izgubljenem sinu ...
2028-10-18
Od vseh štirih evangelistov edino Luka Jezusa osebno ni poznal. Nekaj časa je oznanjal krščanstvo skupaj s sv. Pavlom.
“Svetega Luka sneg prikuka.”

“Če žerjavi pred sv. Lukom od nas v tuje kraje ne gredo, smemo upati, da do božiča zime ne bo.”

Iz življenja …
Besedilo iz sredine 2. stoletja takole predstavlja evangelista Luka: »Luka, Sirijec iz Antiohije, po poklicu zdravnik, je postal učenec apostolov. Kasneje je postal Pavlov učenec in ostal pri tem apostolu do njegove smrti. … Umrl je poln Svetega Duha v Beociji v starosti 84 let … Po navdihu Svetega Duha je napisal evangelij.«
Iz uvoda Lukovega evangelija razberemo, da je evangelij napisal za rimskega dostojanstvenika Teofila. Iz njega gre tudi sklepati, da sam ni bil priča dogodkom, ki jih je opisal v evangeliju: »Ker so že mnogi poskušali urediti poročilo o dogodkih, ki so se zgodili med nami, kakor so nam jih izročili tisti, ki so bili od začetka očividci in služabniki besede, sem sklenil tudi jaz, ko sem vse od začetka natančno poizvedel, tebi, nadvse odlični Teófil, vse po vrsti popisati, da spoznaš zanesljivost naukov, o katerih si bil poučen.« (Lk 1,1-4)
Lukov evangelij se v marsičem razlikuje od drugih evangelijev. Piše o dogodkih iz Jezusovega otroštva, ki jih drugi evangelisti ne omenjajo. Kot zdravnik je imel čut za bolnike, zato Jezusa predstavi predvsem kot telesnega in dušnega zdravnika. Od vseh evangelistov je ravno Luka najbolj poudaril Jezusove trenutke molitve. V njegovem evangeliju sta obe zelo priljubljeni priliki, to sta prilika o izgubljenem sinu in usmiljenem Samarijanu. Posebej poudari Jezusovo usmiljenje do žena, carinikov in grešnikov. Sv. papež Janez Pavel II. je njegov evangelij v okrožnici O Božjem usmiljenju poimenoval »evangelij usmiljenja«.
Poleg evangelija je sv. Luka napisal tudi Apostolska dela, v katerih opisuje začetke Cerkve in širjenje krščanstva. Apostolska dela dopolnjujejo Lukov »novinarski značaj« z dragoceno obliko potopisa. Sv. Luka je bil namreč zvest sodelavec in spremljevalec sv. Pavla na njegovem drugem in tretjem misijonarskem potovanju.
Po legendi je poznal Jezusovo mater Marijo, od katere je izvedel podrobnosti iz Jezusovega otroštva. Tradicija mu pripisuje, da je ravno on avtor Marijine podobe (Salus populi romani, Zdravje rimskega ljudstva), ki jo danes častijo v cerkvi Marije Snežne v Rimu. Zagotovo pa je Mariji in Jezusu »naslikal« najlepšo podobo v svojem evangeliju.
Po njegovi smrti so bile njegove relikvije najprej prenesene v Carigrad, nato pa v cerkev sv. Justine v Padovi.

Upodobitve
Umetniki sv. Luka najpogosteje s knjigo in peresom v roki. Pogosto je s (krilatim) volom ali s sliko Device Marije, saj naj bi bil po legendi avtor prve Marijine slike.

Zavetnik
Zaradi njegovega poklica so ga imenovali »ljubljeni zdravnik«; zaradi legende, da je z Jezusom naslikal Devico Marijo, so ga slikarji vzeli za svojega zavetnika – a zahvaljujoč pisnim delom, ki jih je zapustil, pa bi sv. Luka lahko imenovali »novinar« Jezusove dobe.
Luka je zavetnik zdravnikov, kiparjev, krščanske umetnosti, vezilcev, vremena …

Gradiva:

Sv. Luka, evangelist (v hr.) – 3:22 min: https://www.youtube.com/watch?v=lVRv7vdDu0w

Sv. Luka (v ang.) – 1:58 min: https://www.youtube.com/watch?v=36b7_VeczVo

Kratek film: Prilika o izgubljenem sinu: https://www.youtube.com/watch?v=xHGR8g2FcVk

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Ignacij Antiohijski: Tretji škof v Antiohiji
2028-10-17
Sv. Ignacij Antiohijski je tretji škof v Antiohiji (Sirija) po sv. Petru in Evodiusu. Prištevamo ga med apostolske očete.

Iz življenja …
Sv. Ignacij je bil rojen sredi 1. stoletja. Če se je rodil v Antiohiji, je v mladosti lahko srečal apostola Petra in Pavla. Po poročilu sv. Hieronima je bil učenec apostola Janeza.
Zaradi smrti, ki ga je doletela, mnogi predvidevajo, da je bil suženjskega izvora, a kljub temu mu je uspelo pridobiti dobro izobrazbo. Ko je spoznal različne vere, se je spreobrnil v krščanstvo. Postal je antiohijski škof, goreč pridigar, navdušen za krščansko vero.
Ko se je z ladjo vozil ob obali Male Azije, se je imel priložnost srečati s škofi krajevnih cerkva in njihovimi verniki. Ohranilo se je samo sedem pisem (Efežanom, Magnezijcem, Tralcem, Rimljanom, Filadelfijcem, Smirčanom in sv. Plikarpu), s katerimi je vnemal ljudi za krščansko vero.
V času vladanja cesarja Trajana (98-117) so ga obtožili, da je kristjan. Mučili so ga in obsodili na smrt, toda ni bil obglavljen, ampak so ga v Rimu vrgli divjim zverem. Takšna smrt je ponavadi doletela tiste, ki niso bili rimski državljani.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot starejšega škofa z brado v areni, obkroženega z levi ali v okovih. Včasih drži srce.

Zavetnik
Je zavetnik vzhodne Cerkve in Cerkve v severni Afriki. Priporočajo se mu proti bolečinam v grlu.

Gradiva:

Sv. Ignacij Antiohijski (v hr.) – 3:02 min: https://www.youtube.com/watch?v=MpbbFRwPmSI

Sv. Ignacij Antiohijski (v ang.) – 1:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=cxmQPPq9Nck

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Marjeta M. Alacoque: Pobudnica češčenja Srca Jezusovega
2028-10-16
Francoska redovnica sv. Marjeta Marija Alacoque je pobudnica češčenja Srca Jezusovega, h kateremu jo je spodbujal sam Jezus v več videnjih.

Iz življenja …
Sv. Marjeta M. Alacoque se je rodila leta 1647. Pri osmih letih ji je umrl oče, zato jo je mati izročila v vzgojo klarisam v Charolles. Ker je v samostanu zbolela, jo je mati po dveh letih vzela domov. Štiriindvajsetletna je vstopila v red sester Marijinega obiskanja v Paray-le Monial, kjer je živela do svoje smrti. Šla je skozi mnogo preizkušenj, a postopoma so jo sosestre vedno bolj cenile in tako je postala celo učiteljica novink. Umrla je leta 1690, stara komaj triinštirideset let.
Za Katoliško Cerkev je sv. Marjeta pomembna kot pospeševalka češčenja Srca Jezusovega. V samostanu je imela mnogo videnj. Leta 1673 je imela videnje Jezusa, v katerem jo je prosil, naj Cerkev počasti njegovo Presveto Srce in se mu posveti. Leta 1675 je prejela tudi Božje obljube in navodila glede obhajanja devetih prvih petkov, na katere naj verniki zapored prejemajo sveto obhajilo. Sv. Marjeta se je z vsem srcem posvetila pobožnosti Srca Jezusovega.
Po njeni smrti se je pobožnost prvih petkov hitro razširila po vsej Cerkvi, njena priljubljenost pa se je pospešila leta 1920, ko jo je papež Benedikt XV. razglasil za svetnico.
V svoji okrožnici o Srcu Jezusovem leta 1956 papež Pij XII. poudarja, da je po zaslugi sv. Marjete Alacoque pobožnost Srca Jezusovega postala splošno razširjena v Cerkvi.

Upodobitev
Umetniki sv. Marjeto M. Alacoquejo najpogosteje upodabljajo kot redovnico med videnjem Odrešenikovega Srca.

Zavetnica
Je zavetnica sirot, tistih, ki trpijo zaradi otroške paralize in častilcev Srca Jezusovega.

Gradiva:

PPS premišljevanje o Srcu Jezusovemu – v SLOV.

Sv. Marjeta Marija Alacoque (v ang.) – 1:21 min: https://www.youtube.com/watch?v=HQzkD9rAV8o

Napovednik novega FILMA o sv. Marjeti Mariji in Srcu Jezusovem (v ang.) – 2:17 min: https://www.youtube.com/watch?v=GzIi5v_5gKo

Sv. Marjeta Marija Alacoque (v ang.) – 12:39 min: https://www.youtube.com/watch?v=IO3nvGTIMfM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Terezija Avilska: Terezija Velika
2028-10-15
Sv. Terezija Avilska oz. Terezija Velika je prenoviteljica karmeličanskega reda, pisateljica, mistikinja in prva cerkvena učiteljica.
Zaupajmo Bogu, ki nas ljubi bolj, kot se sami.

Iz življenja …

Sv. Terezija se je rodila v španskem mestu Avila leta 1515 v družini s številnimi otroki. Njen ded je bil spreobrnjen kristjan iz judovske vere. Njen oče, ki je bil trgovec, si je kupil plemiški naziv. Poročil se je dvakrat. V prvem zakonu je imel tri otroke, v drugem pa devet. Terezija je bila tretji otrok iz drugega zakona. Ko ji je pri dvanajstih letih umrla pobožna mati, se je začela duhovno obračati na Božjo Mater Marijo. Že v otroških letih je bila navdušena nad življenjepisi svetnikov. Mislila je, da zaradi svoje vesele narave, ne bo rešila duše.
Dvajsetletna je vstopila v karmeličanski samostan, kjer pa je vseh 150 redovnic živelo dokaj povprečno duhovno življenje. Terezija je vedno bolj spoznavala, da vodila znotraj reda niso dovolj stroga. Pri štiridesetih letih je začela novo življenje, kateremu je sledilo vse več sester. Ustanovila je prvi reformirani samostan t. i. bosonogih karmeličank in kasneje še druge.
Obiskala je mnoge karmeličanske samostane in izvaja reformo reda, tako ženskega kot moškega. Pri tem je imela podporo znanega španskega mistika sv. Janeza od Križa. Zadnjih dvajset let svojega življenja je imela mnoga mistična doživetja in videnja. Po naročilu svojega spovednika jih je opisala v svojih večinoma avtobiografskih delih. Postane molitvena oseba, ki ji za Boga ni nič težko storiti. Druge uči o različnih vrstah molitve: od ustne molitve do zrenja.
Poleg številnih pisem je napisala avtobiografijo Lastni življenjepis, Pot popolnosti, Notranji grad in knjigo Ustanavljanje samostanov, in vsa ta dela so dosegljiva tudi v slovenskem jeziku.
Umrla je 4. oktobra 1582.

Prva cerkvena učiteljica?
Sv. Terezija Avilska je bila leta 1970 razglašena za cerkveno učiteljico. Je prva ženska, ki je bila kadarkoli razglašena za učiteljico Cerkve. In sicer prav zaradi njene globoke izkušnje molitve.

Upodobitve
Umetniki sv. Terezijo Avilsko najpogosteje upodabljajo kot karmeličanko z gorečim srcem z napisom IHS, s knjigo, angelom, bičem, trnjem, puščico ali golobom.

Zavetnica
Je zavetnica karmeličank, španskih pisateljev; pomočnica v duhovnih stiskah, za milost, da bi mogli moliti, za notranje življenje; proti srčnim boleznim in glavobolu.

Gradiva:

Karmel v Sloveniji: http://karmelicanke.rkc.si/kazalo/

Sv. Terezija Avilska (v hr.) – 5:17 min: https://www.youtube.com/watch?v=sJNJYieMFdM

Sv. Terezija Avilska (v hr.) – 21:12 min: https://www.youtube.com/watch?v=2rWZgZTNkbw

Sv. Terezija Avilska (v ang.) – 3:06 min: https://www.youtube.com/watch?v=PhBwlI90n4U

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Kalist I.: »Kalistove katakombe« v Rimu
2028-10-14
Sv. Kalist velja za enega najbolj »življenjskih« papežev svoje dobe. Papeževal je pet let (217-222), najbolj znan pa je po t. i. »Kalistovih katakombah« v Rimu, ki jih je upravljal preden je postal papež.

Iz življenja …
O sv. Kalistu je znano, da se je rodil kot suženj leta 155 v Rimu. Kot osvobojenec je bil po nedolžnem kaznovan zaradi poneverbe denarja na bičanje in prisilno delo v rudnikih na Sardiniji. Osvobodila ga ugledna Rimljanka Marija z drugimi kristjani. Papež Zefirin, ki je poznal njegovo nadarjenost in pobožnost, ga je poklical v Rim in posvetil v diakona. V upravo mu je izročil pokopališče, danes tako imenovane »Kalistove katakombe« ob stari Apijski cesti. Skrbel je tudi za cerkveno premoženje, s tem pa za reveže in trpeče kristjane.
Po smrti papeža Zefirina so ga izvolili za papeža. Kot papež je ostal ponižen, ohranil pa je velik čut za reveže in zapostavljene.
Hipolit in Teritulijan sta mu zamerila, ker je bil prizanesljiv do tistih, ki so odpadli od krščanske vere in se kasneje vrnili vanjo, kakor tudi do nekaterih krivovercev. Nestrpnost do Kalista se je povečevala, tako da ga je razjarjena množica vrgla skozi okno hiše, kjer je z verniki obhajal bogoslužje. Umrl je leta 222 v Rimu.
Njegove relikvije so kasneje prenesli v danes najstarejšo Marijino cerkev v mestni četrti Trastevere, ki jo je dal zgraditi on sam; kot prvo cerkev v Rimu, posvečeno Jezusovi materi Mariji.

Upodobitev
Umetniki sv. Kalista upodabljajo kot bradatega papeža z mlinskim kamnom ali vodnjakom, atributa njegovega domnevnega mučeništva.

Zavetnik
Je zavetnik grobarjev.

Gradivo:

MISLI sv. papeža Janeza XXIII. o Kalistovih katakombah: prostoru mučencev in upanja

Kalist I., papež in mučenec (v hr.) – 2:32 min: https://www.youtube.com/watch?v=T6Vov3XzPE8

Kalistove katakombe (v ang.) – 3:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=EZ3IPc1bUuI

Sv. Kalist (v ang.) – 1:37 min: https://www.youtube.com/watch?v=GNBg3GBK4qE

Sv. Kalist (v ang.) – 1:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=91g9I1XYJcM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Aleksandrina Maria da Costa: Zavetnica mladih
2028-10-13
Aleksandrino Mario da Costa je sv. papež Janez Pavel II. leta 2004 razglasil za blaženo.

Iz življenja …
Bl. Aleksandrina se je rodila 30. marca 1904 kot nezakonski otrok v kraju Balasar na Portugalskem. Bila je veselo, razposajeno in ljubeče kmečko dekle. Z materjo in sestro je živela v hiši stricev. Ko je bila stara 14 let, so v hišo nasilno vdrli trije moški in hoteli dekleta zlorabiti. Aleksandrina je skočila skozi okno štiri metre globoko in na dvorišču pobrala velik kos lesa, ter se z njim vrnila v sobo in pogumno pregnala napadalce. A zaradi posledic tega padca je bilo njeno zdravje iz dneva v dan slabše …
Leta 1925 jo je paraliza položila v posteljo. Več kot 30 let se je priklenjena na posteljo žrtvovala za spreobrnjenje grešnikov in za mir v svetu. Štiri leta je vsak petek po tri ure podoživljala Kristusovo trpljenje. Od leta 1942 (to je dobrih 13 let) ni razen vsakodnevne hostije zaužila ne hrane ne pijače. Njena ljubezen do evharistije in Marije ter njeno mistično življenje, so vzor svetosti.
Ko je ohromela, je skoraj tri leta neprestano prosila za čudežno ozdravljenje in se zaobljubila, da bo v primeru uslišanja postala misijonarka. Ko je spoznala, da je trpljenje njena življenjska poklicanost, ga je z veseljem sprejela. Kot izraz globokega združenja s Kristusom je doživljala mistična videnja.
Na njen predlog je papež Pij XII. oktobra 1942 v Fatimi človeštvo posvetil Brezmadežnemu srcu Marijinemu.
Umrla je 13. oktobra 1955, njeno telo pa počiva v kapeli cerkve v Balasarju. Tu je zapisano: “Grešniki, če vam lahko posmrtni ostanki mojega telesa pomagajo pri odrešitvi, se jim približajte, stopite nanje in jih teptajte, dokler ne izginejo. Toda ne grešite več; ne žalite našega Gospoda!” To izraža njeno življenje za odrešenje duš.

Upodobitve
Ohranjene so njene fotografije; na vseh lahko opazimo poseben smehljaj.

Zavetnica
Je zavetnica mladih, spokornic, proti nečistovanju.

Gradiva:

Bl. Aleksandrina Maria da Costa (v ang.) – 13:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=ptpUTupar7w

Bl. Aleksandrina Maria da Costa (v ang.) – 4:32 min: https://www.youtube.com/watch?v=zCU89jmIWWU

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sv. Karlo Acutis: Svetnik v jeansu in supergah
2028-10-12
Na vprašanje o svojih prihodnjih načrtih je sv. Karlo (Carlo) Acutis, ki je umrl 12. oktobra 2006 pri 15 letih zaradi levkemije, odgovoril: »Vedno biti združen z Jezusom – to je moj življenjski načrt«.

Iz življenja …
Sv. Karlo Acutis se je rodil leta 1991 v Londonu, kjer so delali njegovi starši, potem pa se je družina vrnila v Italijo. Bil je običajen fant, vesel, miren, iskren, rad je pomagal drugim in se družil, imel je prijatelje. Izredno nadarjen je bil za delo z računalniki. Rad je programiral in tehnološko znanje uporabljal za širjenje lepega sporočila naše vere.
Odkar je prejel prvo sveto obhajilo, se je vsak dan udeležil svete maše in veliko premolil. K spovedi je hodil tedensko. Popolnoma ga je prevzela ljubezen do Boga in svete evharistije. Eden od njegovih največjih informatičnih podvigov je bil povezan prav s slednjim: katalogizacija ehvarističnih čudežev iz vsega sveta. Projekt je začel pri 11. letih. Tedaj je starše prosil, da so ga začeli voziti po vseh svetih krajih, kjer so se zgodili evharistični čudeži, ki so priznani od Cerkve. Po dveh letih in pol je končal s projektom. Uspelo mu je obiskati več kot 136 krajev evharističnih čudežev in ustvariti spletno stran o evharističnih čudežih iz vsega sveta.
Zaradi njegove neverjetne velikodušnosti so ga zanimali vsi ljudje: neznanci, invalidi, otroci, berači … Biti blizu Karla je pomenilo biti blizu izvira sveže vode.
Bil je in ostaja vzor zlasti mladim, ki se sprašujejo, ali je sploh mogoče biti hkrati svet, normalen in edinstven. »Vsi ljudje so rojeni kot izvirniki«, je rekel Karlo, »a mnogi umrejo kot kopije«. Karlo je želel umreti kot original. To je zanj pomenilo, da ga vodi Kristus, na katerega je bil vedno osredotočen.
Papež Frančišek ga je 10. oktobra 2020 razglasil za blaženega. Poudaril je, da nam je Carlo lahko zgled tudi v tem, kako splet in tehnologijo uporabiti za dobre namene.

Atributi
Njegovi najpogostejši atriburi so prenosnik, rožni venec in Najsvetejše.

Zavetnik
Sv. Karlo Acutis je zavetnik mladih in računalniških programerjev.

Svetnik Oratorja 2021
Snovalci ORATORIJA so se odločili, da otroke leta 2021 navdihuje prav Karlo Acutis.
»Vsi ljudje so rojeni kot izvirniki, a mnogi umrejo kot fotokopije.«
»Moj življenjski program je biti vedno blizu Jezusu.«
»Svetost ni v dodajanju, temveč odvzemanju: manj prostora zame in več za Boga.«
»Če bi ljudje vedeli, kaj je večnost, bi naredili vse, da spremenijo svoje življenje.«
(Karlo Acutis)

Gradiva:

CITATI mame o svojem sinu sv. Karlu Akutisu

Spoznaj Karla Acutisa (v slov. in ang.) – 3:05 min: https://www.youtube.com/watch?v=e_pUNA9W8Cc

Antonia Acutis: “Karlo je bil božji vplivnež” (1. del)

Antonia Acutis: “Imamo nov Karlov čudež, ki se je zgodil po beatifikaciji!” (2. del)

Fotografije in videi s sv. Karlom Acutisom – 4:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=vK404haEznM

Življenje sv. Karla Acutisa (v ang.) – 7:02 min: https://www.youtube.com/watch?v=yC_oZIY_f5w

O mladem Karlu Acutisu (v ang.) – 1:07 min: https://www.youtube.com/watch?v=mOP3AxKH7R4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez XXIII.: Papež Janez Dobri, sklical 2. vatiknski koncil
2028-10-11
Sv. Janez XXIII. je “revolucionarni” papež, ki je odprl 2. vatikanski koncil.

Iz življenja …

Rojen je bil 25. novembra 1881 v lombardski vasici Sotto il Monte pri Bergamu v revni kmečki družini kot četrti otrok od štirinajstih z imenom Angelo Giuseppe Roncalli. Obiskoval je semenišče v Bergamu in nadaljeval študij teologije v Rimu, kjer je bil leta 1904 posvečen v duhovnika.
V času prve svetovne vojne je bil vpoklican v vojsko kot bolničar. V škofiji Bergamo je služil v semenišču ter delal z mladimi.
V Rimu je bil profesor patristike na lateranski univerzi. Leta 1925 je bil posvečen za škofa. »Pokorščina in mir« je bilo njegovo škofovsko geslo. Vstopil je v diplomatsko službo Svetega sedeža in odšel v Bolgarijo, Turčijo in Grčijo, a to je bilo med drugo svetovno vojno. Leta 1945 postane nuncij v Parizu (Francija), leta 1953 pa beneški patriarh in kardinal.
Po smrti papeža Pija XII. je 28. oktobra 1958 izvoljen za papeža. Kot papež si je izbral ime Janez. Morda so zaradi njegove visoke starosti pričakovali, da bo le »prehodni papež«, tradicionalni papež, a navdihnjen s Svetim Duhom za božič leta 1959 napove 2. vatikanski koncil in ga odpre 11. oktobra 1962 v baziliki sv. Petra. Sam je vodil sicer le dve seji koncila; umrl je za rakom v Rimu 3. junija 1963 na binkoštni ponedeljek, v starosti 82 let.
Danes je znan kot »revolucionarni« papež, ki je odprl okna, da bi v Cerkvi zapihal svež veter. Je eden izmed najvplivnejših papežev v zgodovini.
»Il Papa buono – dobri papež«, kot ga ljubkovalno imenujejo Italijani, počiva pod Hieronimovim oltarjem v baziliki sv. Petra. Leta 2000 je bil razglašen za blaženega, leta 2014 pa za svetnika.
Njegov praznični dan je ponekod dan otvoritve drugega vatikanskega koncila, in ne dan njegove smrti.
S petnajstimi leti je začel pisati duhovni dnevnik Dnevnik duše, ki je izšel tudi v slovenščini.

Upodobitve
Iz njegovih fotografij lahko opazimo, da je bil majhne in čokate postave, a človek velike dobrote in miline.

Gradiva:

MISLI sv. Janeza XXIII.: Šel bom v Jezusovo šolo

Sv. Janez XXIII. (v hr.) – 5:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=JYV80_bSrFo

FILM – Dobri papež: Janez XXIII. (v ang.) – 1:56:33 min: https://www.youtube.com/watch?v=PlaJV0UZqxo

Sv. Janez XXIII. (v ang.) – 8:53 min: https://saltandlighttv.org/john23/

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Daniel Comboni: Ustanovitelj kombonijancev
2028-10-10
Sv. Daniel Combani, misijonski škof, je deloval kot misijonar v Sudanu, kjer je pred njim oral ledino slovenski svetniški kandidat Ignacij Knoblehar. Nekajkrat sta se osebno srečala.
Ustanovil je misijonski redovni skupnosti kombonijance in kombonijanke, ki imajo danes več kot 4000 članov po vsem svetu.

Iz življenja …
Sv. Daniel Combani se je rodil 15. marca 1831 v kraju Limone ob Gardskem jezeru v Italiji. Bil je edini preživeli od osmih otrok pobožne družine. Spodbudo za misijon v Afriki je dobil v šoli od duhovnika Nicola Mazza.
Študiral je teologijo, medicino in mnoge tuje jezike.
Leta 1854 je bil posvečen v duhovnika.
Leta 1864 je sestavil misijonski za evangelizacijo Srednje Afrike, ki je med drugimi vključeval oznanjevanje evangelija s pomočjo domačih afriških duhovnikov in sodelavcev ter osvoboditev od suženjstva. Leta 1867 je našel priložnost, da je papežu Piju IX. predstavil svoj program, in v Veroni odprl svoj misijonski zavod za Afriko, iz katere so se razvili redovniki kombonijanci, in odprl svojo prvo podružnico v Kairu. Naslednje leto je iz zvestobe papežu zavrnil državno čast in več let potoval po Evropi, da je zbral sredstva za svoje misijonske projekte.
Na 1. vatikanskem koncilu je sodeloval kot svetovalec veronskega škofa in za svoje projekte požel naklonjenost koncilskih očetov in papeža.
Leta 1872 je v Veroni zaživela njegova ženska misijonska družina, pozneje imenovane misijonske sestre kombonijanke.
Leto pozneje je sam odpotoval v Kartum in tu postal škof in apostolski vikar za osrednjo Afriko. V najtežjih pogojih je obiskoval misijonske postaje, ki jih je ustanovil in se sestal s krajevnimi plemenskimi voditelji, da bi se pogajal o odpravi suženjstva. V letih 1877 in 1878 je današnji Sudan zaradi naravnih nesreč in lakote izgubil polovico prebivalstva, vključno s številnimi sodelavci Combonija.
V začetku oktobra 1881 ga je nenadoma začela tresti mrzlica, ki ji je podlegel 10. oktobra v Kartumu.
Leta 1996 je bil razglašen za blaženega, leta 2003 pa za svetega.

Gradiva:

Sv. Daniel Combani (v hr.) – 3:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=1RtF2IcDbkI

Sv. Daniel Comboni – animirani film – 10:41 min: https://www.youtube.com/watch?v=zjNru_dgnDs

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Henrik Newman: Svetnik, ki nagovarja srce
2028-10-09
»Kakor se sončna ura ravna po SONCU,
tako se hočem tudi jaz ravnati edinole po tebi, Gospod,
če me le hočeš sprejeti in me voditi.«
(J. H. Newman)

Iz življenja …
Sv. Janez Henrik Newman (John Henry Newman) je bil rojen 1801 v Londonu kot najstarejši sin bankirja. Njegov oče je bil član prostozidarske lože, mati pa kalvinske vere. Janez Henrik je že kot otrok je temeljito prebral Biblijo. Pri 16 letih je pod vplivom anglikanskega teologa Thomasa Scotta doživel svoje »prvo spreobrnjenje«. Po študiju literature, matematike, prava in nato še teologije na Oxfordu ter nekaj letih profesure je bil leta 1825 posvečen v duhovnika v anglikanski Cerkvi. Postal je vikar univerzitetne cerkve v Oxfordu. S svojimi poglobljenimi in bogatimi pridigami je nato osem let poučeval in vzgajal svoje poslušalce, zlasti študente in učitelje. Newman je objavil pridige v seriji knjig, v katerih se je zavzemal za anglikansko cerkev kot srednjo pot (»via media«) med protestantizmom in Katoliško cerkvijo, zaradi česar je zaslovel po vsej državi, a postal sumljiv pri hierarhiji. Želel je prenoviti anglikansko državno Cerkev z vrnitvijo k izvirom. Prenova je kasneje dobila ime oxfordsko gibanje.

Leta 1842 se je Newman umaknil iz javnega življenja in se po treh letih obsežnih študij, zlasti zgodnjih cerkvenih očetov in svetnikov, spreobrnil v katoliško vero, ki je bila takrat v Angliji povezana z družbenim izobčenjem. Zapuščal je Cerkev, v kateri je bil rojen in krščen in jo je iskreno ljubil.
Z nekaterimi prijatelji, ki so tudi postali katoličani, je odšel v Rim, kjer je leta 1847 prejel duhovniško posvečenje.
Ko se je vrnil v Anglijo, je v Birminghamu, kasneje pa tudi v Londonu, ustanovil oratorij, duhovniške skupnosti po vzoru sv. Filipa Nerija. Po letu 1850, ko je bila Katoliška cerkev v državi ponovno »dovoljena«, je postal eden najbolj znanih cerkvenih obrazov v Angliji. Štiri leta je bil tudi rektor novoustanovljene katoliške univerze v Dublinu. Newman je učil, da če smo sprejeli Kristusovo resnico in zastavili svoje življenje zanj, ne more biti ločenosti med tem, kar verujemo ter med tem, kako živimo svoje življenje.
Neutrudno si je prizadeval dvigniti vero in samozavest katoliških laikov – pogosto gre za irske delavce, ki v viktorijanski dobi niso bili veliko cenjeni.
Priznanja je Newman doživel šele na tara leta. Leta 1877 je bil imenovan za prvega častnega profesorja v Oxfordu, leta 1879 ga je papež Leon XIII. imenoval za kardinala. Njegovo kardinalsko geslo je bilo: Srce govori srcu. Od leta 1886 je njegovo zdravje začelo pešati.
Umrl je leta 1890 zaradi pljučnice v Birminghamu.
Za njim je ostalo več kot 80 knjig pridig, teoloških del, dva romana in pesmi.

Češčenje
Papež Benedikt XVI. ga je leta 2010 razglasil za blaženega, papež Frančišek pa leta 2019 za svetega.

Gradiva:

SV. JANEZ HENRIK NEWMAN. ŠMARNICE za odrasle, Bogdan Dolenc – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana ob POSTNEM ČASU – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana ob POSTNEM ČASU – slov.

KRIŽEV POT sv. J. H. Newmana – slov.

MISLI sv. J. H. Newmana pred VNEBOHODOM: Pot k Očetu – slov.

MOLITVE za pomoč v trpljenju sv. J. H. Newmana – slov.

sv. Janez Henrik Newman, svetnik: https://www.youtube.com/watch?v=inTlXymu70s

Življenje sv. Janeza Henrika Newmana (v ang.): https://www.youtube.com/watch?v=AoChOhQ0Z1E

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Simeon: Za blagoslov otrok
2028-10-08
Sv. Simeon, prerok in svetopisemski mož, ni bil duhovnik.

Iz življenja …
Sv. Simeon je bil star pravičen in bogaboječ človek – laik, ki je živel v Jeruzalemu in mu je bilo prerokovano, da ne bo umrl prej, dokler ne bo videl Jezusa. In dočakal je ta dan ter prerokoval, da je Jezus luč v razsvetljenje poganov.
Sv. Luka je zapisal (Lk 2,25-35): In ko so starši prinesli dete Jezusa (v tempelj) …, ga je tudi Simeon vzel v naročje, slavil Boga in rekel:
»Gospodar, zdaj odpuščaš svojega služabnika
po svoji besedi v miru,
kajti moje oči so videle tvojo rešitev,
ki si jo pripravil pred obličjem vseh ljudstev …«

Potem ko je bil Simeon kot predstavnik starozaveznega ljudstva prepoznal Jezusa kot Mesija, je blagoslovil Marijo in Jožefa ter rekel Mariji, da je Jezus postavljen v padec in vstajenje mnogih v Izraelu in v znamenje, ki se mu nasprotuje in da bo njeno lastno dušo presunil meč bolečin.

Upodobitve
Umetniki Simeona upodabljajo kot starčka z malim Jezusom v naročju.

Zavetnik
Sv. Simeon je zavetnik Zadra (Hrvaška), za blagoslov otrok.

Gradiva:

Sv. starec Simeon (v hr.) – 2:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=KjQxZqFWn3E

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik rožnovenske Matere Božje
2028-10-07
Praznik rožnovenske Matere Božje je pravzaprav spomin na zmago krščanske vojske nad Turki v znameniti pomorski bitki pri Lepantu 7. oktobra 1571.

O prazniku …
Zmago v tej bitki so kristjani s papežem Pijem V. pripisovali goreči molitvi rožnega venca, v kateri so prosili Marijo pomoči. Papež Pij V. je namreč katoliške vernike pozval k molitvi rožnega venca, v kateri so prosili Marijo pomoči. To zmago so pripisovali molitvi rožnega venca. Na dan odločilne bitke 7. oktobra 1571 so se namreč zbrale bratovščine rožnega venca in goreče molile to molitev.
Poznejši papeži, zlasti Leon XIII., ki je napisal kar 16 okrožnic o rožnem vencu, so to molitev pospeševali. Papež Leon XIII. je oktober uvedel kot mesec rožnega venca.
K širjenju te molitve so prispevala tudi prikazovanja v Lurdu in Fatimi ter stiske krščanskega ljudstva.

Molitev rožnega venca
Molitev rožnega venca se je izoblikovala ob koncu 16. stoletja in je obsegala tri dele po 50 Zdravamarij. Ta oblika je ostala nespremenjena do konca 20. stoletja, ko je papež sv. Janez Pavel II. dodal še četrti, t. i. svetli del, za razumevanje in bolj pobožno molitev rožnega venca pa je leta 2002 izdal Apostolsko pismo Rožni venec Device Marije.

Veseli del
Govori o Jezusovem ROJSTVU. Skrivnosti:
1. ki si ga Devica od Svetega Duha spočela
2. ki si ga Devica v obiskovanju Elizabete nosila
3. ki si ga Devica rodila
4. ki si ga Devica v templju darovala
5. ki si ga Devica v templju našla

Svetli del
Govori o Jezusovem ŽIVLJENJU in DELOVANJU. Skrivnosti:
1. ki je bil krščen v Jordanu
2. ki je v Kani naredil prvi čudež
3. ki je oznanjal božje kraljestvo
4. ki je na gori razodel svoje veličastvo
5. ki je postavil sveto evharistijo

Žalostni del
Govori o Jezusovem TRPLJENJU in smrti. Skrivnosti:
1. ki je za nas krvavi pot potil
2. ki je za nas bičan bil
3. ki je za nas s trnjem kronan bil
4. ki je za nas težki križ nesel
5. ki je za nas križan bil

Častitljivi del
Govori o Jezusovem VSTAJENJU. Skrivnosti:
1. ki je od mrtvih vstal
2. ki je v nebesa šel
3. ki je Svetega Duha poslal
4. ki je tebe, Devica, v nebesa vzel
5. ki je tebe, Devica, v nebesih kronal

Gradiva:

Rožnovenska Mati Božja (v ang.) – 2:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=BYAq73_65-w

Rožnovenska Mati Božja (v hr.) – 3:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=v5vDk-m-1Ho

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Bruno: Ustanovitelj kartuzijanov
2028-10-06
Sv. Bruno je ustanovitelj najstrožjega reda v Katoliški Cerkvi, to je kartuzijanskega reda.
Danes je v svetu samo 22 kartuzij, od tega pet ženskih, s skupaj približno 380 redovniki in redovnicami. Ena izmed njih je na naših tleh v Pleterjah.

Iz življenja …
Sv. Bruno se je rodil okoli leta 1030 v Kölnu v plemiški družini. Po študiju in mašniškem posvečenju je bil več kot dvajset let voditelj stolniške šole v Reimsu. Poučeval je teologijo, filozofijo ter latinski in grški jezik. Ponujeno škofovsko čast je zavrnil.
Ker mu ni bilo všeč posvetno življenje, v katerem so vladali razkošje, korupcija, pohlep, je vstopil k benediktincem, a jih je zapustil, ker se mu je zdelo življenje v njem preveč lagodno, premalo strogo.
Leta 1084 se je sv. Bruno po vrsti hudih razočaranj umaknil v Grenoble (Francija), kjer je medtem postal škof njegov nekdanji učenec Hugo. Ta mu v samotni neprehodni dolini podaril košček zemlje z imenom Chartreuse, kjer je sv. Bruno s svojimi somišljeniki ustanovil naselbino samotarjev, v kateri je združil samotarski in skupni način življenja. Vsak menih je imel svojo celico, trikrat na dan so se zbrali v cerkvi pri korni molitvi. Živeli so v popolnem molku. V svojih celicah so preživeli dneve v molitvi, študiju in ročnem delu; mesa niso uživali. S tem je sv. Bruno benediktinsko pravilo zelo poostril in položil temelje najstrožjemu redu v Katoliški cerkvi: kartuzijanskemu redu. Tu je nastala Velika kartuzija, ki je še danes matični samostan reda.
Leta 1090 ga je papež Urban II., ki je bil tudi njegov nekdanji učenec, povabil v Rim za svetovalca, a sv. Bruno na papeškem dvoru ni ostal dolgo, saj se v tej vlogi ni počutil dobro. Papež je spoznal, da mu bo Bruno več pomagal z molitvijo v samoti kot kardinal na papeškem dvoru, zato je pristal, da se je leta 1092 umaknil v samoto La Torre v Kalabriji (Italija), kjer je ustanovil nov kartuzijanski samostan San Stefano del Bosco, kjer je preživel zadnja leta svojega življenja. V njem je bil opat, poleg molitve in dela pa je pisal tudi knjige. Umrl je 6. oktobra leta 1101.

Upodobitve
Umetniki sv. Bruna upodabljajo kot kartuzijana v belem habitu s kapuco. Pogosto drži kazalec na ustnicah. Upodabljajo ga še z lobanjo, knjigo, križem, mitro ali sedmimi zvezdami.

Zavetnik
Je zavetnik kartuzijanov, priprošnjik proti obsedenosti in kugi.

Kartuzije v Sloveniji
V Sloveniji so delovale štiri kartuzije, in sicer Žiče (1160), Jurklošter (1173), Bistra (1255) in edina še danes delujoča kartuzija v Pleterjah (1407).

DNEVNI RED red ob delavnikih v samostanu Pleterje:

Patri
Bratje

23.00
jutranjice bl. device Marije v celici

23.30

JUTRANJICE v cerkvi

hvalnice v cerkvi
Marijine hvalnice v celici
osebna molitev v celici

6.00
prima v celici

premišljevanje in molitev
molitev, premišljevanje in branje Svetega pisma

7.00

ADORACIJA v cerkvi (prostovoljno)

7.15

ZBORNA MAŠA

8.00
tiha maša v kapelici
terca v celici
branje Svetega pisma
ročno delo, študij
terca v celici
delo

11.00
seksta v celici, kosilo, počitek

13.00
nona v celici

ročno delo, študij
delo

15.30
Marijine večernice v celici

15.45
večernice v cerkvi

17.00
večerja, molitev, branje
konec dela
večernice, večerja

18.00

SKLEPNA MOLITVENA URA

Mladi bratje, ki so še v noviciatu, imajo eno uro manj dela kot starejši, saj morajo posvetiti ta čas študiju krščanskega nauka in, če je potrebno, slovenskega jezika.

Gradiva:

Kartuzijani in kartuzija Pleterje: http://www.kartuzija-pleterje.si/slo/index_slo.html

Sv. Bruno (v hr.) – 3:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=udD66yduEqY

Velika Kartuzija (ob glasbi) – 8:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=17dtFuMZqLE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Marija Favstina Kowalska: Glasnica Božjega usmiljenja
2028-10-05
5. oktobra praznujemo god sv. Marije Favstine Kowalske, poljske redovnice in mistikinje, ki je spodbujala pobožnost, znano kot Božje usmiljenje.

Iz življenja …
Sv. Favstina se je rodila 25. avgusta 1905 kot tretji izmed desetero otrok v revni in pobožni družini v poljski vasi Glogowiec. Pri krstu so ji dali imel Helena. Dvajsetletna je vstopila v Kongregacijo sester Marije Usmiljenja in prejela redovno ime Marija Favstina. Po raznih samostanih je vse življenje opravljala preprosta dela: bila je kuharica, vrtnarica in vratarica.
Ta preprosta in skromna redovnica je po posebni božji milosti postala glasnica Božjega usmiljenja. Usmiljeni Jezus se ji je prvič prikazal 22. februarja 1931. Iz njegovega srca sta prihajala dva snopa žarkov v obliki krvi in vode. Jezus se ji je prikazal in razodel v več videnjih, ter ji naročil naj širi češčenje Božjega usmiljenja, rožni venec in litanije Božjega usmiljenja.
Sv. Favstina je imela tudi druge nadnaravne milosti, kot npr. prerokovanje, branje človeških src, stigme, videnja in drugo.
Zaradi tuberkuloze je umrla v sluhu svetosti 5. oktobra 1938, stara komaj 33 let. Za njo je ostal njen dnevnik, ki ga je začela pisati leta 1934. Iz njega veliko izvemo o sami sv. Favstini in o pobožnosti Božjega usmiljenja.

Ali ste vedeli?
Sv. papež Janez Pavel II. je še posebej častil sv. Favstino in spodbujal pobožnost Božjega usmiljenja. Leta 1993 jo je razglasil za blaženo, leta 2000 pa za sveto – obakrat na drugo velikonočno nedeljo (t. i. belo nedeljo), ki jo je določil za praznovanje nedelje Božjega usmiljenja. Omeniti pa velja, da je na ta dan tudi sam umrl.

Podoba Jezusa z dvema žarkoma

V zvezi s podobo je Jezus sv. Favstini obljubil: »Obljubljam, da se tisti, ki bo častil to podobo, ne bo pogubil. Že na tem svetu mu obljubljam zmago nad sovražniki, posebno še v smrtni uri. Jaz, Gospod, ga bom varoval kakor sovjo čast. Žarki na sliki označujejo kri in vodo, ki je pritekla iz globine mojega usmiljenja takrat, ko je bilo moje srce, umirajoče na križu, prebodeno s sulico.«

Rožni venec božjega usmiljenja
Sv. Favstini je Jezus narekoval tudi molitev rožnega venca Božjega usmiljenja. V svojem dnevniku piše, da je 14. septembra 1935 ob prihodu v kapelo v duši zaslišala, kako naj moli »za pomiritev božje jeze«.
Moli se podobno kakor navadni rožni venec: najprej očenaš in zdravamarijo ter vero.
Pri vseh petih desetkah na velikih jagodah (očenaša) molimo: »Večni Oče, darujem Ti Telo in Kri, dušo in božanstvo Tvojega preljubega Sina, našega Gospoda Jezusa Kristusa, v spravo za naše grehe in za grehe vsega sveta.«
Na malih jagodah pa molimo: »Po Njegovem prebridkem trpljenju, usmili se nas in vsega sveta.«
Na koncu zadnje desetke se trikrat ponovi: »Sveti Bog, sveti Močni Bog, Sveti Nesmrtni Bog, usmili se nas in vsega sveta.«
Kdor bo molil ta rožni venec, je Jezus razodel sv. Favstini, mu bo podelil veliko usmiljenje že v življenju, posebno pa ob smrti.

Ura velike milosti ob treh popoldne
Pobožnost, ki je našemu Gospodu najljubša, je češčenje njegovega trpljenja ob uri, ko se spominjamo njegove smrti na križu. Po trpljenju in smrti Jezusa Kristusa se nam je odprlo Božje kraljestvo. Kakšna ljubezen bi morala napolnjevati naša srca in kako voljno bi morali odgovoriti na željo našega Gospoda, ki je rekel s. Favstini:
»Ob treh prosi Moje usmiljenje posebno za grešnike: čeprav za kratek trenutek se potopi v moje trpljenje, posebno v mojo zapuščenost v trenutku agonije. To je ura velike milosti za ves svet. V tej uri ne bom odrekel ničesar duši, ki me bo prosila po zasluženju mojega trpljenja. Spominjam te, hči moja, da se vedno, ko ura bije tri, popolnoma potopiš v moje usmiljenje, ga častiš in poveličuješ, kličeš Njegovo vsemogočnost na ves svet, posebno na uboge grešnike; v tem trenutku se namreč Usmiljenje odpre na široko za vsako dušo. V tej uri lahko dosežeš s svojo priprošnjo vse zase in za druge; to je čas milosti za ves svet – trenutek, ko je Usmiljenje zmagalo nad pravičnostjo. Hči moja, poskušaj, če je le mogoče, moliti križev pot v tej uri, če ti dolžnosti to dovoljujejo, če pa to ni možno, vsaj vstopi v kapelo za trenutek in polasti v presvetem oltarnem zakramentu moje srce, ki je polno milosti, potopi se v molitev, kjerkoli si, pa čeprav za kratek čas.«

Priporočljiva molitev ob treh popoldne
Ti si izdihnil, Jezus, toda vir življenja je stekel za duše in ocean usmiljenja se je odprl za ves svet.
O vir življenja, neizmerno, nedoumljivo Božje usmiljenje, obdaj ves svet in se razlij na nas.
O kri in voda, ki sta pritekli iz srca Jezusovega kot vir usmiljenja za nas, zaupam v vaju. Amen.

Zavetnica
Sv. Favstina je zavetnica revnih družin, otrok, gospodinj, kuharjev, vrtnarjev, vratarjev; mladih, ki želijo v samostan.

Gradiva:

Pričevanje papeža sv. Janeza Pavla II. o sv. Favstini Kowalski (v hr.) – 4:06 min: https://www.youtube.com/watch?v=mTaui38un9M

Napovednik FILMA o sv. Favstini: Ljubezen in usmiljenje – Napovednik FILMA (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=vXfIMCAA5SA

Sv. Favstina – zgodba za otroke (v ang.) – 23:27 min: https://www.youtube.com/watch?v=WQPLAAQowmE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
