Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Sveti Hieronim: Prevajalec Biblije, zavetnik Škofije Koper
2025-09-30
Sv. Hieronim je eden od štirih velikih zahodnih cerkvenih učiteljev. Rodil se je okoli leta 345 v mestu Stridonu v rimski Dalmaciji, ki je po vsej verjetnosti ležalo na Krasu.

Iz življenja …
Hieronim se je rodil v krščanski družini. Imel je še mlajšega brata, ki je kasneje postal puščavnik in sestro, ki je postala spokornica. Študirat je prišel v Rim, kjer ga je po solidni pripravi krstil papež Liberij.
To je zanj pomenilo začetek novega življenja. Poln nemirnega duha se je odpravil na številna potovanja po Evropi ter prispel v sirsko Antiohijo, kjer je živelo mnogo učenih puščavnikov in menihov. Živel je asketsko ter se učil hebrejščine in grščine ter se poglabljal v študij Svetega pisma. Leta 379 se je dal posvetiti za duhovnika in se je vrnil v Rim, kjer je užival glas učenega človeka.
Postal je svetovalec in tajnik papeža Damaza I. (zato je pogosto upodobljen kot kardinal), od katerega je dobil zaupano nalogo, da prevede celotno Sveto pismo v latinski jezik. Po Damazovi smrti se je vrnil v Betlehem, kjer je vodil moški samostan in se še naprej posvečal Svetemu pismu in širjenju asketskega načina življenja vse do svoje smrti. Hieronimov prevod se imenuje »Vulgata« in je bil v uporabi do drugega vatikanskega koncila – torej več kot 1500 let! Za Cerkev in njeno življenje je zapustil nekaj pomembnih spisov.
Umrl je 30. septembra 419 ali 420 v Betlehemu v Palestini.

Češčenje
V 13. stoletju so Hieronimove posmrtne ostanke zaradi turške nevarnosti prepeljali iz Betlehema v Rim, kjer jih častijo v baziliki Marije Snežne. Kot odločilna avtoriteta za razlago svetih spisov in meniškega življenja je bil leta 1295 povišan v cerkvenega očeta skupaj s sv. Ambrožem, sv. Avguštinom in sv. Gregorjem Velikim.
Med 23. in 26. oktobrom 2019 je v Ljubljani v okviru Hieronimovega leta (ob 1600-letnici smrti) potekal simpozij Hieronymus noster (Naš Hieronim) na pobudo prof. dr. Rafka Valenčiča.
Kongregacija za bogoslužje in disciplino zakramentov je 25. julija 2020 sv. Hieronima razglasila za zavetnika Škofije Koper.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot starega puščavnika ali spokornika s kardinalskim klobukom na tleh, ob pisalni mizi, z levom.

Zavetnik
Je glavni zavetnik koprske škofije, Dalmacije in mesta Lyon; je zavetnik asketov in učenjakov, študentov, arheologov, romarjev, knjižničarjev, prevajalcev; je priprošnjik proti očesnim boleznim.

Molitev sv. Hieronima
Sveti Oče nebeški, ti si dal življenje vsemu, kar obstaja. Ti si postavil svetove na svoje mesto, jim dal trdnost in določil pot.
Poglej nas, tvoje uboge slabotne otroke, ki nas bičajo sile narave, ki jih je vzel v roke tvoj sovražnik.
O sveti nebeški Oče, ne dopusti, da pride na nas uničenje. Ne dopusti, da se pretrga nebo in zemlja odpre svoje žrelo, od koder bo bruhala ogenj.
Položi svoje usmiljeno srce v njeno nedrje, da bo pomirjena in bo ravnala po tvoji volji.
Sveti Oče, naš preljubi Stvarnik in vsemogočni Bog! Le tebi se izročamo in upamo, da bo tako, kot ti želiš in hočeš, zato te prosimo, varuj in vodi nas.
Gospod, poveličaj našo molitev in trud, da bosta vredna pred Teboj! Spravi in izravnaj, kar je krivo v meni, da bom odprt za svetost in milost, ki jo želiš izliti vame.
Glej, v meni gori ljubezen do tvoje žrtve na križu. Hvali in ljubi te moja duša, ponižno slavi te moje srce.
Odgrni tančico, ki me loči od Tebe, da bom vekomaj eno s Teboj. Amen.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Hieronimu posvečena ena župnijska cerkev (Kozana), pet podružničnih cerkva in ena kapela. Kot je razvidno iz tabele, so vse bolj na teritoriju koprske škofije oz. v njeni bližini.

Št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Kozana (KP škofija) – ŽUPNIJSKA CERKEV
Kozana

2.
Koper – stolna župnija Marijinega v. (KP škofija)
Bošamarin

3.
Podnanos (KP škofija)
Nanos – Pobočje

4.
Prem (KP škofija)
Čelje

5.
Rovte (LJ nadškofija)
Petkovec

6.
Unec (LJ nadškofija)
Ivanje selo (++)

7.
Knežak (KP škofija) – KAPELA
Koritnice

Gradiva:

Cerkev sv. Hieronima v Čeljah pri Premu – 2:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=qwltituMsZk

Sv. Hieronim, cerkveni učitelj (v hr.) – 4:53 min: https://www.youtube.com/watch?v=nlE-lf0Te-U

Sv. Hieronim (v ang.) – 3:22 min: https://www.youtube.com/watch?v=wmqf8XNB9us

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Mihael, Gabrijel in Rafael: Nadangeli
2025-09-29
Na današnji dan Cerkev se s skupnim praznikom spominjamo vseh treh nadangelov oz. božjih poslancev s posebnimi nalogami, ki jih omenja Sveto pismo: sv. Mihaela, Gabrijela in Rafaela.
Na ta dan so namreč posvetili rimsko cerkev sv. Mihaela, katerega praznik je znan že v 5. stoletju.

Molimo
O, vi, sveti nadangeli, pridite s svojimi trumami in svojo močjo!
Pokažite nam, ljudem, svojo moč in pomoč,
da se nam srce razvname v Božjo čast in
v čast Marijino, vaše in naše Kraljice. Amen.

Sv. Mihael
Sv. Mihael pomeni »Kdo je kakor Bog?« Nadangel Mihael je v Svetem pismu omenjen petkrat, najpogosteje v Danielovi knjigi. Še posebno je pomembno besedilo v knjigi Razodetja (Raz 12,7-9), zaradi katerega Mihael velja za vrhovnega angela in kneza nebeške vojske. V Stari zavezi je češčen kot varuh izvoljenega ljudstva, v Novi zavezi pa kot zavetnik umirajočih, ki tehta ob smrti duše.

Molimo
Sveti nadangel Mihael, brani nas v boju,
bodi nam v pomoč zoper zlobnost in
zalezovanje hudega duha.
Ukroti naj ga Bog, ponižno zato prosimo.
In ti, vodnik nebeške vojske,
satana in druge hudobne duhove,
ki hodijo po svetu v pogubo duš,
z božjo pomočjo v pekel pahni.
Amen.

Nastanek te molitve
Papež Leon XIII. (1903) je imel nekoč po sv. maši videnje, da satan in njegovi ne bodo dosegli svojega cilja, in to zaradi molitev, dobrih del in žrtev. Videl je tudi, da bo v tem boju za življenje in smrt predvsem igral veliko vlogo nadangel Mihael, ko bo delil najsilnejšo moč. Ta prikazen je napotila papeža, da je napisal to molitev k njemu, ki je bila še v 60-ih letih prejšnjega stoletja predpisana po vsaki sv. maši. Mnogi so jo uporabljali kot eksorcistično molitev za izganjanje hudega duha. Bog nam po njej daje mnogo milosti in veliko zaščito nadangela Mihaela.

Sv. Gabrijel
Gabrijel pomeni »Božja moč«. Tudi on je omenjen v Danielovi knjigi (8,16-26), a njegova najpomembnejša naloga je bila oznanjenje učlovečenja Božjega Sina (Lk 1,26-38). Potem ko je Zahariji oznanil rojstvo Janeza Krstnika, je šest mesecev kasneje Mariji oznanil rojstvo Božjega Sina in ji razložil, kako se bo to zgodilo.
Papež Pij XII. ga je razglasil za zavetnika telekomunikacij: telegrafa, telefona, radia in televizije.

Sv. Rafael – Angel zdravljenja

(Bogoslužni spomin nadangela Rafaela se je sprva obhajalo ločeno, 24. oktobra, pozneje pa je bil združen z godom že omenjenih dveh nadangelov in ga obhajamo tudi na današnji dan).
Rafael pomeni »Bog je ozdravil« ali »Božje zdravilo« in je omenjen v Tobitovi knjigi. Ozdravi Tobita in Saro.
Je zavetnik potnikov.

Cerkve v Sloveniji
Nadangelu Mihaelu je v Sloveniji posvečenih 66 cerkva (27 župnijskih, 39 podružničnih) in šest kapel, kot je razvidno iz spodnje tabele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene nadangelu Mihaelu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)

1.
Biljana (KP škofija)

2.
Bloke (LJ nadškofija)

3.
Čatež – Zaplaz (NM škofija)

4.
Črešnjevec (MB nadškofija)

5.
Dovje (LJ nadškofija)

6.
Gorenje Polje (KP škofija)

7.
Grosuplje (LJ nadškofija)

8.
Kamnje (KP škofija)

9.
Kobjeglava (KP škofija)

10.
Krkavče (KP škofija)

11.
Ljubljana – Barje (LJ nadškofija)

12.
Lokev (KP škofija)

13.
Mengeš (LJ nadškofija)

14.
Novo mesto – Šmihel (NM škofija)

15.
Pilštajn (CE škofija)

16.
Pišece (CE škofija)

17.
Radlje ob Dravi (MB nadškofija)

18.
Rovte (LJ nadškofija)

19.
Skopo (KP škofija)

20.
Šmihel (KP škofija)

21.
Šmihel nad Mozirjem (CE škofija)

22.
Šmihel pri Žužemberku (NM škofija)

23.
Šoštanj (CE škofija)

24.
Tinjan (KP škofija)

25.
Veržej (MS škofija)

26.
Vransko (CE škofija)

27.
Žetale (CE škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene nadangelu Mihaelu:

Št.
ŽUPNIJA (Škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Banja Loka (NM škofija)
Borovec – razvaline?

2.
Batuje (KP škofija)
Selo (++)

3.
Boštanj (NM škofija)
Kompolje (++)

4.
Bučka (NM škofija)
Dolenje Radulje

5.
Čatež ob Savi (NM škofija)
Cerina

6.
Črmošnjice (NM škofija)
Nova Gora – razvaline

7.
Črnomelj (NM škofija)
Desinec (++)

8.
Dobovec (LJ nadškofija)
Završje

9.
Dole pri Litiji (LJ nadškofija)
Velika Goba (++)

10.
Duplje (LJ nadškofija)
Zgornje Duplje

11.
Fram (MB nadškofija)
Fram (++)

12.
Goče (KP škofija)
Erzelj

13.
Hinje (NM škofija)
Polom

14.
Hoče (MB nadškofija)
Razvanje (++)

15.
Horjul (LJ nadškofija)
Samotorica (++)

16.
Hrenovice (KP škofija)
Šmihel

17.
Hrušica (KP škofija)
Male Loče

18.
Ig (LJ nadškofija)
Iška vas

19.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Dolnji Zemon

20.
Kranj – Drulovka/Breg (LJ nadškofija)
Drulovka

21.
Laško (CE škofija)
Šmihel

22.
Log pod Mangartom (KP škofija)
Strmec

23.
Osilnica (NM škofija)
Papeži (++)

24.
Peče (LJ nadškofija)
Peške Kandrše

25.
Planina pri Rakeku (LJ nadškofija)
Jakovica

26.
Poljane – Dolenjske Toplice (NM škofija)
Nova gora

27.
Radmirje (CE škofija)
Radmirje

28.
Semič (NM škofija)
Vavpča vas

29.
Sladka gora (CE škofija)
Pod Nunsko goro

30.
Smlednik (LJ nadškofija)
Moše

31.
Sora (LJ nadškofija)
Dol

32.
Šempas (KP škofija)
Šmihel

33.
Šenčur (LJ nadškofija)
Olševek (++)

34.
Temnica (KP škofija)
Lipa

35.
Tolmin (KP škofija)
Ljubinj

36.
Trebnje (NM škofija)
Dečja vas

37.
Veliki Gaber (LJ nadškofija)
Mali Gaber

38.
Videm – Krško (CE škofija)
Stara vas

39.
Vinica (NM škofija)
Damelj (++)

KAPELE:

1.
Ankaran (KP škofija)
Lovran – Čampore (++)

2.
Izola (KP škofija)
Izola (++)

3.
Jarenina (MB nadškofija)
Jarenina (++)

4.
Kubed (KP škofija)
Kubed (++)

5.
Libeliče (MB nadškofija)
Libeliče

6.
Sostro (LJ nadškofija)
Sostro (++)

Gradiva:

Praznik nadangelov (v ang.) – 1:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=nimeh0094yg

Nadangeli sv. Mihael, Gabrijel in Rafael (v hr.) – 5:04 min: https://www.youtube.com/watch?v=iGTtWKUp4gI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Venčeslav Češki: Zavetnik vinarjev
2025-09-28
Sv. Venčeslav (češko Václav) je bil češki knez med leti 921 in 929. Je prvi češki svetnik.

Iz življenja …
Sv. Venčeslav je pri dvanajstih letih ostal brez očeta, zato ga je vzgajala babica sv. Ljudmila, ki je bila prva češka krščanska vojvodinja in jo je krstil sam sv. Modest. Ker je bil še mladoleten, je namesto njega vladala njegova mati, ki je bila sicer krščena, vendar je bila slaba kristjanka. Sv. Ljudmila je dala Venčeslava šolati k učencem sv. Modesta.
Vzgojen je bil krščansko, zato je kot češki knez vodil mirno politiko in spodbujal pravičnost. V načrtu je imel dosledno uvajanje krščanstva v deželo in socialni ter kulturni dvig češkega naroda.
Skrbel je za reveže, sužnje in brezpravne. Vsak dan se je udeležil svete maše. Bil je velik častilec svetega Rešnjega telesa. Osebno je obdeloval vinograd, iz katerega je pripravljal mašno vino.
Njegov veliki nasprotnik je bil njegov poganski brat Boleslav I., ki ga je 28. septembra leta 929 z zarotniki pred vrati cerkve ubil.
Pokopan je v katedrali sv. Vida v Pragi, ki jo je dal sam zgraditi.

Zavetnik
Sv. Venčeslav je nacionalni zavetnik Češke. Je tudi zavetnik pridelovalcev vina in piva.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot kneza s kopjem in ščitom, na katerem je njegov dvoglavi orlovski grb.

Gradiva:

Sv. Venčeslav (v ang.) – 2:00 min: https://www.youtube.com/watch?v=raxyo8yRYwE

Sv. Venčeslav (v hr.) – 2:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=7QFX3vVKjs4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Vincencij Pavelski: Ustanovitelj lazaristov
2025-09-27
Sv. Vincencij Pavelski je apostol krščanske ljubezni. Ustanovil je misijonsko skupnost lazaristov, skupaj s sv. Ludoviko de Marillac pa Družbo hčera krščanske ljubezni, znane kot usmiljenke.

Iz življenja …
Sv. Vincencij Pavelski se je rodil leta 1581 kot tretji izmed šestih otrok v kmečki družini nedaleč od Daxa v jugozahodni Franciji. V otroških letih je pasel živino.
Ker je bil bistre glave je šel na šolanje v Dax in nato v Toulouse. Leta 1600 je bil posvečen v duhovnika ter nadaljeval študij. Kmalu nato so ga, ko je bil na poti iz Marseilla v Toulouse, ujeli turški morski roparji, ga vklenili in odpeljali v Afriko, kjer je dve leti preživel kot suženj med muslimani. V tem času je bil trikrat prodan. Zadnji njegov lastnik je bil odpadli duhovnik, ki se mu je prebudila vest, potem ko je njegova žena sv. Vincenca zelo rada poslušala prepevati krščanske pesmi. Možu je potem očitala, kako je mogel odpasti od tako lepe vere. Prepudila se mu je vest, tako da je skupaj z Vincencem in ženo ušel na ladjici in se izkrcal v Franciji.
Leta 1608 je prišel v Pariz, kjer je spoznal kardinala Berulla, močno duhovno osebo, in tudi sam začel živeti resnejše duhovno življenje. Vse bolj je bil aktiven v pastorali in tudi druge spodbujal k skrbi za uboge.
Leta 1625 je ustanovi misijonsko skupnost lazaristov, katere glavno poslanstvo je oznanjevanje evangelija ubogim, zlasti z ljudskimi misijoni. To družbo duhovnikov je poimenoval po matičnem samostanu sv. Lazarja v Parizu.
Leta 1633 je skupaj s sv. Ludoviko de Marillac (goduje 15. marca) ustanovil še Družbo hčera krščanske ljubezni oz. usmiljenke, kateri glavna skrb so bolniki in ubogi.
Bil je zelo aktiven, prisoten na cerkvenem, državnem in vojnem področju.
Umrl je leta 1660.

Zavetnik
Sv. Vincencij Pavelski je zavetnik krščanskih dobrodelnih ustanov, lazaristov, usmiljenk, sirot …

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo v duhovniški obleki, obdanega z otroki, sužnji ali jetniki. Na nekaterih upodobitvah v roki drži goreče srce. Obstoji tudi njegov avtentični portret, na katerem ja naslikan kot dobrotljiv starejši moški s čepico na glavi.

Gradiva:

MISLI, CITATI Sv. Vincencija Pavelskega

Sv. Vincencij Pavelski (v hr)- 3:09 min: https://www.youtube.com/watch?v=ZknAoF-Hz_o

Sv. Vincencij Pavelski (v ang.) – 2:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=z09a627Atto

Zgodba o sv. Vincenciju Pavelskem (v ang.) – 10:42 min: https://www.youtube.com/watch?v=0RHBqt3nads

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sv. Kozma in Damijan: Zavetnika zdravnikov
2025-09-26
Sv. Kozma in Damijan sta zavetnika zdravnikov in lekarnarjev. Poleg sv. Roka in sv. Boštjana sta bila češčena tudi kot pomočnika proti kugi.

Iz življenja …
Sv. Kozma in Damijan sta bila najmlajša brata dvojčka iz bogate krščanske družine, ki sta na začetku 4. stoletja delovala v Siriji kot ugledna zdravnika. Nad bolniki sta vselej naredila znamenje križa, molila in se odpovedala kakršnemukoli honorarju. Pa ne zato, ker bi bila sveta brata slaba zdravnika.

Staro izročilo pravi, kakšna mojstra sta bila! Nekoč sta zdravila moškega z bolno nogo. Medtem ko je on spal, sta mu brata odrezala razjedeno nogo in vstavila nogo ravnokar umrlega črnca. Ko se je bolnik prebudil, je bi presenečen – eno nogo je imel belo, drugo pa črno, a obe zdravi!
Pogosto sta zdravila tudi s pomočjo Božjih čudežev in ob zdravljenju poganske bolnike spreobračala h krščanstvu. Na paciente nista gledala kot na številke, ampak vedno kot na ljudi z nesmrtno dušo, ki jo je treba nujno rešiti, še bolj kot telo.
Državni upravitelj Lizija je zato dal oba brata ujeti in zaslišati. Ko sta pogumno priznala, da sta kristjana, so ju grobo mučili in po strogem zaporu obglavili.

Upodobitve
Umetniki ju upodabljajo kot zdravnika v dolgi vzhodnjaški obleki z medicinskimi instrumenti. Pogosto upodabljajo omenjeni čudež presaditve noge.

Zavetnika
Sta zavetnika bolnikov, zdravnikov in lekarnarjev, kirurgov, zobozdravnikov, živinozdravnikov, medicinskih fakultet, zdravstvenih šol. Poleg sv. Roka in sv. Boštjana sta bila češčena kot pomočnika proti kugi.
Na današnji praznik sv. Kozma in Damijana želimo vsem zdravstvenim sodelavcem in tistim, ki strežete bolnikom, blagoslovljen dan.
Da bi še naprej svoje poslanstvo izpolnjevali iz zgleda in priprošnje sv. Kozma in Damijana!
Dodajamo nekaj utrinkov v PPS obliki iz življenja sv. Kozma in Damijana (PPS).

Cerkve v Sloveniji
Sv. Kozmi in Damijanu so v Sloveniji posvečene tri župnijske cerkve (Koštabona, Krka, Kuzma v Prekmurju) in 6 podružničnih cerkva, kot je razvidno iz spodnje tabele.
PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Kozmi in Damijanu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Črniče (KP škofija)
Malovše

2.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Velika Bukovica

3.
Podnanos (KP škofija)
Podbrje

4.
Stopiče (NM škofija)
Dolž

5.
Šentjernej (NM škofija)
Gorenje Gradišče

6.
Prevalje (MB nadškofija)
Stražišče

Gradiva:

Sv. Kozma in Damijan (v ang.) – 1:58 min: https://www.youtube.com/watch?v=nI7A3MeOMW8

Sv. Kozma in Damijan (v hr.) – 2:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=TQLqT8WmgrI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Nikolaj iz Flüe: Zavetnik ločenih
2025-09-25
Svetega Nikolaja iz Flüe oz. brata Klausa so ljudje častili kot svetnika že za časa njegovega življenja. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Nikolaj iz Flüe se je rodil leta 1417 v premožnejši kmečki družini na gori Flüe v Švici. Že v mladih letih je bil zelo pobožen in je kazal mistične darove.

Poročil se je z Dorotejo Wyss in imela sta deset otrok. Vedno in povsod je spodbujal mir. Ko je bil vpoklican v vojsko, je ščitil žene in otroke ter zavzeto varoval in rešil številne samostane in cerkve. Pravijo, da se je v eni roki boril z mečem, v drugi pa z rožnim vencem.
Po mnogih videnjih se je leta 1467 odločil za puščavniško življenje. V dogovoru s svojo ženo in otroci se je umaknil v sotesko Ranft, kjer je puščavniško živel dvajset let. Jedel ni ničesar, razen svetega obhajila.
Pri tem »živečem svetniku«, ki so ga klicali »brat Klaus«, so iskali nasvet ljudje vseh slojev od blizu in daleč. S svojim političnim vplivom je leta 1481 rešil enotnost švicarske konfederacije, in zaradi česar velja za glavnega zavetnika Švice. Njegov kip je v poslopju zvezne vlade v Bernu.
Umrl je v puščavi leta 1487, star sedemdeset let.

Upodobitve
Sv. Nikolaja umetniki najpogosteje upodabljajo kot suhega bradatega puščavnika s palico in rožnim vencem.

Zavetnik
Je zavetnik Švice, papeške švicarske garde, v težavah v zakonu, velikih družin, ločenih zakoncev.

Gradivo:

Nikolaj iz Flue – Brat Klaus (v nem.) 35:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=iOEdE5DuZm4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Anton Martin Slomšek: Prvi slovenski blaženi
2025-09-24
God bl. Antona Martina Slomška obhajamo 24. septembra. Na nedeljo, ki je po datumu najbližje njegovemu godu, pa obhajamo t. i. Slomškovo nedeljo.

Iz življenja …

Bl. Anton Martin Slomšek se je rodil 26. novembra 1800 na Slomu pri Ponikvi kot prvi od osmih otrok v kmečki družini. Mati je na porodu osmega umrla. Na Ponikvi se je odlikoval kot najboljši učenec nedeljske šole, ki jo je vodil kaplan Jakob Prašnikar. Čeprav naj bi na očetovo željo ostal na kmetiji, sta mati in Prašnikar dosegla, da je šolanje nadaljeval. Šolal se je v Celju, Ljubljani, Senju in Celovcu, kjer je stopil v semenišče in bil 8. septembra 1824 posvečen v duhovnika. Ponudbo predstojnikov za doktorski študij je odklonil, ker mu je bilo pri srcu dušno pastirstvo.

Kot kaplan je služboval na Bizeljskem in pri Novi Cerkvi. Od 1829 do 1838 je bil duhovni voditelj bogoslovcev v celovškem bogoslovju, potem pa šest let župnik v Vuzenici, kjer je napisal izredno uspeli priročnik za nedeljske šole z naslovom Blaže in Nežica v nedeljski šoli. Leta 1844 je postal kanonik na škofiji v Št. Andražu v Labotski dolini (v današnji Avstriji), a se je po dveh letih vrnil v Celje, kjer je prevzel službi župnika in opata. Slomšek je bil odličen pridigar. Veliko je tudi pisal; tudi pesmi, od katerih je mnogo ponarodelih. Kot veliki buditelj narodne zavesti je odločno zagovarjal slovenstvo, vrednost materinega jezika in dolžnost živeli iz duhovnih in narodnih korenin.
A. M. Slomšek, Tomaž Perko
5. julija 1846 je bil v salzburški stolnici posvečen v škofa. V letu 1859 je prenesel sedež škofije iz Št. Andraža na Koroškem v Maribor ter preuredil škofijske meje. Močno si je močno prizadeval za oblikovanje duhovnikov, z ljudskimi misijoni in knjižicami pa je pri vernikih poglabljal vero. Umrl je 24. septembra 1862 v Mariboru; pokopali so ga na mariborskem mestnem pokopališču, leta 1941 so njegove posmrtne ostanke prenesli v frančiškansko cerkev, 1978 pa v stolnico.
Tik pred svojo smrtjo je zapisal:
»Ko sem postal duhovnik, sem upal da bom srečen; ko sem postal župnik, sem začel biti zaskrbljen; in če kot škof premislim svoje dolžnosti, veliko odgovornost in napore; tedaj se moram tresti…«

Postopek za beatifikacijo
Postopek je potekal v treh obdobjih. Prvo imenujemo pripravljalno in je trajalo do leta 1925 (63 let), sledil je škofijski del postopka v Mariboru. Leta 1962 je bila zbrana dokumentacija posredovana v Rim. Tam se je začel t. i. apostolski del postopka, ki se je končal 19. septembra 1999, ko je Antona Martina Slomška za blaženega slovesno razglasil papež Janez Pavel II. v Mariboru.

Postulator
Msgr. dr. Marjan Turnšek, zaslužni nadškof
Molitev za kanonizacijo
Nebeški Oče!
Blaženi škof Anton Martin Slomšek
je luč na poti našega krščanskega življenja.
Naj nas spremlja njegov zgled
in podpira njegova priprošnja,
da bomo v edinosti s teboj
in med seboj napredovali v veri,
upanju in ljubezni in bodo uslišane
naše prošnje za njegovo kanonizacijo.
To prosimo, po Kristusu našem Gospodu.
Amen.

Po Slomšku je poimenovanih mnogo ustanov, krajev in zgradb
Je glavni zavetnik celjske škofije. V tej škofiji sta mu posvečeni kar dve župniji (Celje – Bl. Anton Martin Slomšek, Velenje – Bl. Anton Martin Slomšek), a obe sta še brez župnijskih cerkva.
Cerkve v Sloveniji: Slomšku so posvečene tri cerkve, ena župnijska (župnija Maribor – Košaki) in dve podružnični, in sicer v župniji Sv. Jedrt Nad Laškim (v kraju Rečica) ter v župniji Črensovci (v kraju Gornja Bistrica). Posvečene so mu tudi kapele, in sicer v župniji Beltinci, Križevci pri Ljutomeru, Sv. Duh – Veliki trn, Maribor – Sv. Janez Krstnik v bogoslovnem semenišču) …
Od leta 1985 mariborska škofija podeljuje Odličje škofa A. M. Slomška, od leta 1999 se podeljuje Slomškovo bralno priznanje. Obstoji tudi Slomškova romarska pot.

Gradiva:

VIDEO pesem Glej že sonce zahaja (A. M. Slomšek) – 4:13 min

PESEM o A. M. Slomšku – 3:18 min

VIDEO pesem En hribček bom kupil (A. M. Slomšek) – 2:30 min
KNJIGA Otrok Luči. Zgodovinska povest o Antonu Martinu Slomšku, F. Hrastelj, Družina 2005.
Blaženi Anton Martin Slomšek, Majda Strašek Januš, Ognjišče.

Več na spletni strani Nadškofije Maribor >>>
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti pater Pij: Stigmatik našega časa
2025-09-23
Vrsto let so se množice romarjev zbirale pri samostanu v italijanskem kraju San Giovanni Rotondo, da bi videle duhovnika s stigmami. Kjerkoli Italijani živijo in delajo, je zagotovo podoba p. Pija iz Pietrelcine.
Vsako leto njegov grob obišče okrog 7 milijonov ljudi, to je dvakrat več kot Lurd.

Iz življenja …
Sv. Pij se je rodil 25. maja 1887 kot drugi od osmih otrok v kmečki družini v Pietrelcini v Italiji. Že naslednji dan je bil krščen in dobil ime Frančišek (Francesco). Zgodaj so opazili, da je veliko molil, malo spal in iskal tišino.
Pri šestnajstih letih je vstopil h kapucinom in prevzel redovno ime Pij. Doma so bili vsi srečni. Leta 1910 je postal duhovnik. Do leta 1915 je služil kot kaplan v svojem kraju in iz zdravstvenih razlogov bival pri svojih starših. Leta 1916 so ga poslali v samostan San Giovanni Rotondo, kjer je ostal do svoje smrti. Na mestu, kjer je bila od leta 1910 opazna pordelost kože, so se 20. septembra 1918 pojavile stigme – krvave rane na rokah in drugih mestih Kristusovih ran – ki so bile vidne vse do njegove smrti. Kljub temu, da jih je skušal prikriti z rokavicami, je p. Pij hitro zaslovel. V samostan so prihajali ljudje od daleč, da bi bili pri njegovi sv. maši in spovedi, da bi dobili njegov nasvet in tolažbo. Poleg drugih nadnaravnih sposobnosti je imel namreč tudi dar branja v dušah. Sredi tolikšnega občudovanja, pa si je sam želel biti samo ubogi brat, ki moli. Celi dan in velik del noči je preživel v pogovoru z Bogom. Ljubezen do bližnjega je v celoti izkazal tako, da je več kot petdeset let sprejemal velike množice ljudi, ki so se obračali nanj za spoved, nasvet in tolažbo. »Nadlegovali« so ga povsod: v cerkvi, zakristiji, samostanu. A on ni nikogar zavrnil. Obujal jim je vero, delil milost in prinašal luč. P. Pij je imel dar bilokacije, torej je lahko bil hkrati na različnih krajih, med drugim pa je Karlu Wojtyli napovedal izvolitev za papeža in poskus atentata leta 1981.
Hkrati pa je naraščal tudi skepticizem s strani njegovega reda in Vatikana. Leta 1922 so njegovo pastoralno delovanje omejili. To je bil hud udarec za p. Pija. Vernike pa to ni zanimalo. K njemu je prihajalo vedno več romarjev, ki so jih organizirale v lastni režiji molitvene skupine, p. Pij pa je nanje polagal roke. Zlasti v revnih, trpečih in bolnih je videl Kristusovo podobo in se jim posebej daroval. Dolga leta je bolečine v ranah prenašal z osupljivo mirnostjo. Od leta 1940 je s pomočjo številnih donacij zgradil eno največjih klinik v Italiji, ki se je odprla leta 1956.
Ko je leta 1968 umrl, so ga v prisotnosti 100.000 ljudi pokopali v kripti samostanske cerkve. Za svetnika je bil razglašen leta 2002.
»Svetost pomeni presegati sebe; pomeni popolno zmago nad vsemi našimi strastmi; pomeni resnično in stalno prezirati sebe in zemeljske stvari, dokler nimamo rajši uboštva kot bogastva, ponižanja bolj kot časti, bolečine bolj kot užitka.«

Molitev sv. patra Pija
O Jezus, moj Jezus, daj mi otroško srce, čisto in prozorno kakor studenec.
Božja Mati, izprosi mi preprosto srce, ki ne bo preobčutljivo v trpljenju,
srce velikodušno za žrtve, nežno in sočutno,
zvesto in plemenito, ki ne išče maščevanja za žalitve.
Napravi blago in ponižno moje srce, ki ljubi, ne da bi zahtevalo ljubezen;
veselo, da ne pomeni nikomur nič, da more živeti samo v Srcu tvojega Sina.
Napravi moje srce veliko, da ga nobena težava ne potre,
nobena nehvaležnost ne zapre, nobena brezbrižnost ne utrudi;
srce, ki bo trpelo samo za čast Jezusa Kristusa,
ranjeno od Njegove ljubezni, katere rana se zaceli samo v nebesih. Amen.

Molimo
Dobri Oče,
na priprošnjo sv. Pija iz Pietrelcine
vzbudi v meni željo po molitvi in
popolnem sprejemanju mojega križa.
Amen.

Gradiva:

PESEM bratov kapucinov – Pater Pij (3:35 min): https://www.youtube.com/watch?v=K3RcC0XDWAE

Sv. Pij – dokumentarni FILM (v hr.) – 19:18 min: https://www.youtube.com/watch?v=-dOp4ybfRfE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Mavricij: Prvi temnopolti svetnik?
2025-09-22
Sv. Mavricija častijo predvsem na nemškem in francoskem jezikovnem področju; tam veliko otrok nosi njegovo ime. V Sloveniji so mu posvečene tri cerkve.

Iz življenja …
Sv. Mavricij se je rodil okoli leta 250 po vsej verjetnosti na teritoriju današnjega Sudana, kjer se je krščanstvo zgodaj ukoreninilo. Po izročilu je bil sv. Mavricij rimski poveljnik 6600 članske Tebajske legije, ki je bila večinoma krščanska. Tebajska je imenovana zato, ker so bili njeni vojaki večinoma iz pokrajine Tebaide v Gornjem Egiptu. Mavricij je skrbel za njihovo telesno in duhovno formacijo.
Mavricijevi legionarji so bili leta 285 poslani čez Alpe na ozemlje današnje Švice z nalogo, da nekje naredijo red in ustavijo vzpon krščanstva. Ker so zavrnili ukaz cesarja Maksimijana v zvezi s pobijanjem nedolžnih ljudi in darovanjem malikom, jih je leta 286 dal surovi in kruti cesar vse poklati na kraju, kjer je danes mesto in opatija St. Maurice (St. Moritz) ob reki Rhoni v Švici.

Upodobitve
Umetniki sv. Mavricija najpogosteje upodabljajo kot rimskega poveljnika ali viteza s kopjem in zastavo, od leta 1250 tudi kot temnopoltega Mavra. Mavricij je bil namreč po vsej verjetnosti črnec, kajti njegovo ime v latinščini pomeni Maver oz. zamorec (črnec) – v starem veku se je severozahodna Afrika imenovala Mavretanija.

Zavetnik
Sv. Mavricij je zavetnik vojakov, orožarjev, konj, trgovcev, vinske trte, barvarjev, stekloslikarjev, izdelovalcev klobukov idr. poklicev; je priprošnjik v bojih, proti protinu in obsedenosti.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas sta sv. Mavriciju posvečeni dve župnijski cerkvi, in sicer v župniji Jurklošter (celjska škofija) in Šmarca – Duplica (ljubljanska nadškofija) ter ena podružnična cerkev v župniji Dobrnič (kraj Šmaver Rdeči Kal).

Gradivo:

Sv. Mavricij – Prvi temnopolti svetnik (v ang.) – 14:40 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Matej: Apostol in evangelist
2025-09-21
Sv. Matej je napisal Matejev evangelij, v katerem poudarja, da je Jezus Kristus Davidov, Abrahamov sin, in predvsem, da je dopolnil Staro zavezo. Matejev evangelij je med evangeliji najdaljši; obsega 28 poglavij.
Če je sv. Matevž vedren, prijetna bo jesen.

Iz življenja …
Sv. Matej se je rodil v 1. stoletju v Galileji. Samega sebe imenuje Matej, evangelist Marko pa ga imenuje Levi, Alfejev sin. Bil je carinik, Jud v službi rimskih okupatorjev. Takšne ljudi je narod sovražil. In prav takega carinika Jezus pokliče za apostola, verjetno je na njem odkril tudi pozitivne lastnosti. Poklical ga je: »Hodi za menoj« in Matej je vstal in šel za njim. Jezus ga je navznoter ganil z nevidnim sunkom svoje milosti.
Med Jezusovimi učenci je Matej veljal za bolj izobraženega; kot cestninar je bil gotovo vešč branja in pisanja, pa tudi Stara zaveza mu ni bila tuja, saj se je pogosto skliceval nanjo.
Napisal je evangelij, izročilo pravi da v Judeji in to v hebrejščini (aramejščini), ki je bil nato preveden v grščino.
Potem ko je zapustil Palestino, naj bi šel oznanjat evangelij v Etiopijo, kjer naj bi pretrpel mučeniško smrt. Njegove relikvije hranijo v Salernu na jugozahodu italijanskega “škornja”.

Zavetnik
Sv. Matej je zavetnik knjigovodij, finančnih in bančnih uslužbencev, carinikov, priprošnjik proti alkoholizmu.

Upodobitve
Umetniki sv. Mateja najpogosteje upodabljajo z angelom oz. otrokom (Sinom človekovim) ob sebi, pogosto ima ob sebi zvitek ali knjigo. Upodobljen je kot starejši človek z dolgo brado. Njegovi drugi atributi so še: mošnjiček, sekira, meč, plačilna miza.

Gradiva:

Sv. Matej (v hr.) – 4:18 min: https://www.youtube.com/watch?v=6JXcV7JhqQ8

Sv. Matej (v ang.) – 2:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=2A1bNBUpiKc

Zgodba o sv. Mateju (v ang.) – 16:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=RbPecmTJ-k8

Poklic, navdihnjenje in mučeništvo sv. Mateja
Kadarkoli pridem v Rim vedno pohitim v cerkev svetega Ludvika Francoskega in stopim po cerkvi do kapele, ki se nahaja desno od glavnega oltarja. Ustavim se, če ni več poletje, vržem kovanec za 100 lir v avtomat, da se prižgo luči in opazujem – bogve katerikrat – svetega Mateja, ki ga je naslikal slikar Caravaggio.
Na levi steni je predstavljen poklic svetega Mateja. Cariniki ostrih obrazov sedijo za mizo – med njimi je deček, ki bo imel nekoč prav tako neusmiljen obraz – s pohlepnimi očmi preštevajo denar. Na vratih se je v senci pojavil človek, ki je stegnil svojo dolgo roko. Eden izmed carinikov je dvignil glavo. Njegove oči so se srečale z neznancem na pragu in z njegovo dolgo iztegnjeno roko. Ne da bi umaknil pogled s Skrivnostnega, je Matej pokazal nase in brez besed vprašal: »Ali jaz?«
Jezus je prišel v skrivališče bančnikov, si med njimi enega izbral in ga poklical. Ni šel v tempelj, kjer so bili dostojanstveniki in pismouki; njegovo oko se ni ustavilo na farizeju, ki se je do malenkosti držal božjega zakona in preziral carinike, ki niso bili tako tenkovestni. Jezus je iztegnil svojo roko iz polmraka k Mateju, ki ni sovražil denarja, ki je znal krasti in goljufati; ki je imel rad to, kar se vidi in otipa in se ni prav nič zanimal za neminljivo. Ali jaz? Jezus je v zgodovini nadaljeval s tako prakso. Poklical je tiste, ki so najmanj pričakovali; išče take, ki zijajo od začudenja, ko zagledajo njegovo roko, ki prihaja iz mraka in se sprašujejo: »Ali jaz?« Gre mimo tistih, ki se imajo za bolj poklicane, bolj vredne in bolj pripravljene. Ali jaz?
Na oltarju kapele je nesmrtni Caravaggio naslikal navdihnjenje svetega Mateja. To navdihnjenje je prišlo nepričakovano. Ni uspel niti sesti na stol, le z eno nogo se je nekako usedel. Stol je v takem položaju, da bo vsak trenutek padel, ena noga je v zraku. Mateja pa to ne zanima, ves se je predal angelu, ki mu govori besede, on pa si jih beleži s točnostjo bančnika in neposrednostjo cestninarja. Človeka, ki ga je Jezus poklical in ki se je odločil, da bo šel za njim in njegovim naukom, je presenetilo navdihnjenje. Prišlo je v takem trenutku, ki ga je lahko najmanj pričakoval in ni uspel niti sesti; sili ga, da si to zapiše, ne s peresom in črnilom, ampak z delom in trudom, ne na papirus, ampak v knjigo življenja. Tako hitro, tako nenadoma in tako nevarno. Če se stol premakne, bo padel.
Na desni strani je večni Caravaggio predstavil mučeništvo svetega Mateja. Apostol umira na tleh pod udarci, obkrožen je z mišičastimi ljudmi; ali ni med nasilniki tudi deček z nežnim obrazom, ki je bil v skrivališču takrat, ko je Učenik poklical Mateja? Angel prihaja, da bi Mateju izročil palmo mučeništva – palmo zmage. To je usoda, ki doleti tistega, ki je šel za dolgo iztegnjeno roko, ki je vabila iz teme, iz Skrivnosti; vržen je bil na tla zaradi svoje telesne slabosti in zaradi hudobije drugih. Toda palma nikoli ne ovene.
Kadarkoli pridem v Rim – to ni tako malokrat – pohitim v cerkev svetega Ludvika Francoskega in gledam – moj Bog, kdove katerikrat – poklic, navdihnjenje in mučeništvo svetega Mateja na Caraggiovem platnu. Ko boste prišli v Rim – prej ali slej – pojdite k svetemu Ludviku Francoskemu … Ali jaz?
Povzeto po Ivanu Golubu in oblikovano v PPS Božji klic sv. Mateja

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Andrej Kim Taegon in drugi: Korejski mučenci
2025-09-20
Sv. Andrej Kim Taegon in Pavel Chong sta korejska mučenca. Krščansko se je prek Kitajske širilo v Korejo, zlasti v 19. stoletju in pozneje.

O korejskih mučencih …
Tako kot v drugih deželah je bilo tudi v Koreji mnogo nasprotovanja, preganjanja in mučenja zaradi krščanske vere. V Koreji je preganjanje potekalo v več časovnih obdobjih, zlasti pa med leti 1839-1846 in 1866-1867. Mučenci so bili misijonarji, ki so prihajali iz evropskih dežel, pa tudi domači verniki in duhovniki.
Papež Janez Pavel II. je leta 1984 razglasil za svete okoli sto mučencev, ki so v Koreji neustrašno pričali za krščansko vero, na čelu katerih sta duhovnik Andrej Kim Taegon in katehist Pavel Chong. Med njimi so trije škofje, osem duhovnikov, ostali pa so laiki (ne-poročeni, mladi, stari, dečki).

Gradiva:

Sv. Andrej Kim Taegorn (v hr.) – 2:48 min: https://www.youtube.com/watch?v=jLdJdt3cMg4

Sveti Januarij: "Čudež sv. Januarija"
2025-09-19
Sv. Januarij je zavetnik mesta Neapelj in čudodelnik. Znan je predvsem po »čudežu sv. Januarija«.

Iz življenja …
Sv. Januarij se je rodil v Neaplju ali v Beneventu v Italiji ugledni plemiški družini. Živel je na prehodu iz 3. v 4. stoletje. Bil je škof v Neaplju (nekateri viri navajajo Benevent).
Odločno je nasprotoval arijskemu krivoverstvu in bil zaradi tega napaden in preganjan. Mučeništvo je prestal v času Dioklecijana 19. septembra 305.
Staro izročilo pravi, da je med njegovim mučenjem eni od žena uspelo ujeti nekaj njegove krvi v posodo. To kri hranijo v katedrali v Neaplju in se vsako leto ob svetnikovih obletnicah (1. maja, 19. septembra in 16. decembra) za nekaj časa utekočini, nato pa se spet strdi. Ta »čudež sv. Januarija« je do danes nepojasnjen. Med Neapeljčani velja prepričanje, da zanje ne bi bilo dobro, če se kri v steklenih posodicah ne bi utekočinila. Če se čudež zgodi z zamudo ali pa se sploh ne, je to znamenje za preplah.

Zavetnik
Je zavetnik Neaplja, proti vulkanskim izbruhom.

Upodobitve
Umetniki sv. Januarija najpogosteje upodabljajo kot škofa z mečem, obdanega z zvermi, stoječega sredi plamenov. Nad evangelijem ima v levici običajno steklenički s krvjo, v desnici pa drži škofovsko palico.

Gradiva:

Sv. Januarij (v hr.) – 1:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=IKkrjoQ2-s8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Jožef Kupertinski: Leteči svetnik
2025-09-18
Ko je leta 1663 v Osimu umrl minorit Jožef Kupertinski, je bilo njegovo ime znano že po vsej Evropi. Sodobniki so ga prepoznani kot dobrega spovednika, velikega spokornika in molilca ter ponižnega meniha. Najbolj pa je bil znan po svojih izrednih darovih, kot je dar lebdenja, in zaradi česar so ga imenovali »leteči svetnik«. Je zavetnik letenja, letalstva.

Iz življenja …
Jožef Marija Desa se je rodil 17. junija 1603 na jugu Italije, v Copertinu, kot najmlajši otrok. Otroštvo je preživel v revščini. Šolo je moral zaradi bolezni večkrat prekiniti. Zelo si je želel postati duhovnik, a so ga številni samostani zavrnili kot neprimernega, dokler ga leta 1626 končno niso sprejeli minoriti v samostanu della Grotella. Kljub velikemu trudi, je težko napredoval na duhovniški poti in leta 1628 prejel duhovniško posvečenje.
In zdaj so se na zunaj začeli kazati njegovi mistični darovi (zamaknjenja, dar čudežev in prerokovanja, videnja, videl je ljudem v srce in vest), ki so mu hitro prinesli slavo, a tudi številne križe. Sam si je prizadeval ostati ponižen in se veliko pokoril. Živel je zelo ubožno, v celici brez pohištva, spal na odeji na podu.
Zaradi ekstaze in lebdenja je vzbudil sum, da je prevarant. O njem je leta 1638 razpravljala inkvizicijska komisija v Neaplju in Rimu, a ga niso mogli spoznati za krivega. Čudež se je ponovil v kapeli samostana sv. Gregorja pred inkvizicijskimi sodniki. Tudi oni so ga videli, kako v zanosu lebdi v zraku.
Predstojniki so ga poslali v Assisi, kjer je ostal 14 let, kjer je še naprej imel tiste izredne milosti. Ljudje so še naprej stalno prihajali k njemu, tudi duhovniki in prelati, ki so se mu priporočali in ga prosili za nasvet. Zadnja leta svojega življenja je svetnik preživel v samostanu sv. Frančiška v Osimu pri Anconi v Italiji. Umrl je 18. septembra 1663. Za blaženega je bil razglašen leta 1753, za svetnika pa leta 1767.

Zavetnik
Je zavetnik letenja, letalstva in vesoljcev. Priporočajo se mu dijaki in študentje, zlasti tisti, ki opravljajo izpite, za srečo pri izpitih.

Upodobitve
Umetniki sv. Jožefa Kupertinskega najpogosteje upodabljajo v minoritskem habitu, največkrat kako lebdi v zraku ali leti. Ponekod ima upodobljen celo peruti.

Gradiva:

Sv. Jožef Kupertinski (v hr.) – 2:42 min: https://www.youtube.com/watch?v=yI6AllA-HZc

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Robert Bellarmino: Zavetnik katehistov, katehumenov, pisec bestsellerjev
2025-09-17
Sv. Robert Bellarmino je »pisec teoloških bestsellerjev 16. in 17. stoletja«. Že samo dejstvo, da je njegov Mali katekizem za ljudstvo dosegel 400 izdaj in bil preveden v 60 jezikov (tudi v slovenščino), nas osupne in upraviči njegov naziv cerkvenega učitelja.

Iz življenja …
Sv. Robert Bellarmino se je rodil leta 1542 v družini z dvanajstimi otroki v kraju Montepulciano v Italiji. Njegova pobožna mati je bila sestra papež Marcela II., ki si je želela, da bi se jezuitom pridružilo vseh pet njenih sinov. Njene sanje je uresničil tretji sin po vrsti sv. Robert, ki je k jezuitom vstopil leta 1560.
Pridno se je posvečal učenju in bil leta 1570 posvečen v duhovnika. Bil je odličen govornik in dober v pisanju. Papež Gregor XIII. ga je poklical v Rim za profesorja na Collegium Romanum (današnji Gregoriani). Iz njegovih predavanj je nastalo njegovo najbolj znano delo Razprave o spornih vprašanjih krščanske vere proti heretikom našega časa ali na kratko Controversiae. V štirih zvezkih tega obsežnega dela je sv. Robert Bellarmino sistematično analiziral vsa vprašanja, ki jih je sprožil protestantizem. Z njim ni samo branil katoliške vere, pač pa spreobrnil tudi mnogo protestantov. Delo je pisano brez žalitev in posmehovanja, dialoško, danes bi rekli ekumensko. Nekaterim v Katoliški Cerkvi se je to zdelo preveč spravljivo, premalo ostro, zato so Controversiae za kratek čas prišle na seznam prepovedanih knjig.
Sv. Robert je bil imenovan za kardinala. Po smrti papeža Klemena VIII. je bil celo v najožjem izboru za papeža, a ni bil izvoljen. Novemu papežu Pavlu V. je postal najdragocenejši teološki svetovalec. Bil je tako ugleden, spoštovan in svet, da je s svojimi modrimi mnenji pogosto spreminjal poglede vseh preostalih kardinalov. Vse do svoje smrti, 17. septembra 1621 je delal v različnih visokih službah papeške kurije.
Na lastno željo je pokopan poleg sv. Alojzija Gonzage v cerkvi sv. Ignacija v Rimu.

Zavetnik
Sv. Robert Bellarmino je zavetnik odvetnikov, katehistov, katehumenov.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo v jezuitski in kardinalski obleki s križem in knjigo.

Gradiva:

Duhovne misli Benedikta XVI. za god sv. Roberta Bellarmina.html

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Kornelij in Ciprijan: Sveta škofa mučenca
2025-09-16
Papež sv. Kornelij in škof sv. Ciprijan sta približno v istem času, a vsak na svojem kraju, z mučeništvom izpričala Kristusovo resnico. Njun god praznujemo skupaj.

Iz življenja …

Sv. Kornelij

Sv. Kornelij je bil leta 251 izvoljen za rimskega škofa. V času njegovega papeževanja se je pojavila razprava glede spokorne prakse, ali lahko odpadniki od krščanske vere pridobijo odpuščanje? Čeprav so nekateri to zanikali, je papež Kornelij poudaril, da lahko v primeru, če sprejmejo pokoro za to dejanje. Cesar Galien ga je leta 253 izgnal iz Rima, kjer so ga obglavili. Pokopan je v Kalistovih katakombah.
Umetniki sv. Kornelija najpogosteje upodabljajo kot papeža s tiaro in rogom ob sebi.

Sv. Ciprijan

Sv. Ciprijan se je rodil okoli leta 200 v Kartagini (severni Afriki) v bogati poganski družini. Imel je odlično izobrazbo. Kasneje je sprejel krščansko vero, postal duhovnik in leta 249 škof v Kartagini. V svojih spisih je branil kristjane in teološko razmišljal o mnogih vprašanjih vere. To je bil čas preganjanja kristjanov. Leta 258 je tudi sv. Ciprijan umrl mučeniške smrti.

Molimo
Vsemogočni Bog,
sveti Kornelij in Ciprijan sta bila
goreča pastirja Božjega ljudstva in neustrašena mučenca.
Na njuno priprošnjo nas utrjuj v veri in pogumu,
da bomo pripravljeni delati za edinost Cerkve.
Po našem Gospodu, Jezusu Kristusu, tvojem Sinu,
ki s teboj v občestvu Svetega Duha živi in kraljuje vekomaj.

Gradiva:

Sv. Kornelij in Ciprijan, mučenca (v hr.) – 2:26 min: https://www.youtube.com/watch?v=7aK5PfvTr58

Sv. Ciprijan in Kornelij (v ang.) – 1:59 min: https://www.youtube.com/watch?v=7ex2Q_kavrE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik Žalostne Matere Božje: Mati žalostna je stala...
2025-09-15
God Žalostne Matere Božje obhajamo takoj po prazniku Povišanja Sv. Križa. Marija je namreč v trpljenju najtesneje povezana s svojim Sinom, saj je pod križem postala »kraljica mučencev«.

O prazniku …

Pobožnost in praznik Žalostne Matere Božje ima svoj svetopisemski temelj v Simeonovi prerokbi Mariji v Lukovem evangeliju: »In tvojo lastno dušo bo presunil meč!« (Lk 2,35)
V srednjem veku so o Marijinih žalostih pobožno razmišljali redovniki serviti, temu pa so počasi sledili tudi drugi kristjani. Praznik Žalostne Matere Božje je uvedel papež Pij VII. leta 1814, ko se je vrnil iz Napoleonovega jetništva.
Krščanska pobožnost je v evangelijih opazila sedem trenutkov v Marijinem življenju, ki so ji prizadeli veliko trpljenja, »sedem bolečin«:

žalost: Simeonova prerokba Marijine žalosti;
žalost: Beg svete Družine v Egipt pred krutim Herodom;
žalost: Dvanajstletni Jezus se »izgubi« v Jeruzalemskem templju;
žalost: Marijino srečanje z Jezusom na križevem potu;
žalost: Marijina žalost ob Jezusu, pribitem na križu;
žalost: Snemanje mrtvega Jezusa s križa in položitev njej v naročje (pieta);
žalost: Polaganje Jezusa v grob.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas so Žalostni Materi Božji posvečene tri župnijske cerkve (v ljubljanski nadškofiji Breznica in Stična, v novomeški škofiji pa Leskovec pri Krškem) ter 29 podružničnih cerkva in 26 kapel, kot je razvidno iz spodnje tabele.

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Žalostni Materi Božji:

ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Idrija (škofija KP)
Kalvarija Idrija (++)

2.
Kočevska reka (škofija NM)
Zdihovo

3.
Kresnice (nadškofija LJ)
Kresniške Poljane

4.
Metlika (škofija NM)
Tri fare

5.
Miren (škofija KP)
Grad

6.
Mokronog (škofija NM)
Žalostna gora

7.
Mozelj (škofija NM)
Zdihovo

8.
Novo mesto – Sv. Lenart (škofija NM)
Veliki Slatnik (++)

9.
Podgraje (škofija KP)
Zabiče

10.
Podsreda (škofija CE)
Stare gore

11.
Podzemelj (škofija NM)
Klošter (++)

12.
Poljane nad Škofjo Loko (nadškofija LJ)
Bukov vrh

13.
Preserje (nadškofija LJ)
Prevalje

14.
Radeče (nadškofija LJ)
Žebnik

15.
Senožeče (škofija KP)
Dolenja vas

16.
Slovenska Bistrica (nadškofija MB)
Slovenska Bistrica

17.
Sodražica (nadškofija LJ)
Strmica

18.
Središče ob Dravi (nadškofija MB)
Središče ob Dravi

19.
Studeno (škofija KP)
Predjama (++)

20.
Sv. Križ – Podbočje (škofija NM)
Bušeča vas

21.
Sv. Marjeta ob Pesnici (nadškofija MB)
Vosek

22.
Sv. Miklavž pri Ormožu (nadškofija MB)
Jeruzalem

23.
Sv. Trojica Podlehnik (nadškofija MB)
Stanošina

24.
Šentjanž (škofija NM)
Leskovec

25.
Škofja Loka (nadškofija LJ)
Lontrg

26.
Trebnje (škofija NM)
Vinigorica

27.
Vače (nadškofija LJ)
Vače (++)

28.
Višnja gora (nadškofija LJ)
Dedni dol

29.
Zagorje (škofija KP)
Drskovče

KAPELE:

1.
Banja Loka (škofija NM)
Gora pri Ravnah

2.
Brdo (nadškofija LJ)
Brdo

3.
Čatež ob Savi (škofija NM)
Sobenja vas

4.
Črnomelj (škofija NM)
Črnomelj

5.
Dekani (škofija KP)
Dekani (++)

6.
Dolenci (škofija MS)
Budinci

7.
Goriče (nadškofija LJ)
Golnik

8.
Kostanjevica na Krki (škofija NM)
Gorjanci

9.
Križevci pri Ljutomeru (škofija MS)
Grlava

10.
Mala nedelja (škofija MS)
Mala nedelja (++)

11.
Moravče (nadškofija LJ)
Hribce

12.
Novo mesto – Kapitelj (škofija NM)
Ločna (++)

13.
Pišece (škofija CE)
Pišece

14.
Polhov Gradec (nadškofija LJ)
Kalvarija

15.
Poljane nad Škofjo Loko (nadškofija LJ)
Brezje

16.
Ptuj – Sv. Peter in Pavel (nadškofija MB)
Rogoznica (++)

17.
Radovljica (nadškofija LJ)
Radovljica – župnišče

18.
Ribnica (nadškofija LJ)
Otavice

19.
Ribnica (nadškofija LJ)
Žlebič

20.
Srednja vas v Bohinju (nadškofija LJ)
Ukanc (++)

21.
Stari trg pri Ložu (nadškofija LJ)
Dolenje Poljane

22.
Sv. Trojica v Slov. goricah (nadškofija MB)
Gornje Verjane

23.
Šentrupert (škofija NM)
Šentrupert

24.
Št. Ilj v Slovenskih goricah (nadškofija MB)
Štrihovec

25.
Toplice (škofija NM)
Pleš

26.
Toplice (škofija NM)
Dolenjske Toplice (++)

Gradiva:

Žalostna Mati Božja (v hr.) – 2:49 min: https://www.youtube.com/watch?v=dg0sQcxaK_8

PESEM Stabat Mater Dolorosa (v lat.) – 5:23)

PESEM Mati žalostna je stala (v slov.) – 3:32 min: https://www.youtube.com/watch?v=SfaNe-ZvDZM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik Povišanja sv. Križa: O sveti križ, življenja luč
2025-09-14
S Kristusovim Križem je bil premagan hudič, podarjeno nam je bilo življenje ter povrnjeno upanje. Jezusov Križ je naše edino upanje! Zaradi tega Cerkev že od nekdaj ne časi le znamenje križa, ampak tudi ostanke lesa, na katerem je »viselo naše rešenje«.

O prazniku …
Skoraj 300 let sta bila Jezusov grob in križ globoko zakopana v zemlji. Ko je cesar Konstantin dal kristjanom svobodo (leta 313), je njegova mati sv. Helena prišla v Jeruzalem, da bi počastila svete kraj, kjer je Odrešenik trpel in umrl. Cesarica Helena je dala ukazala kopati na Kalvariji, da bi našli Jezusov križ. Tako so našli grob in križ. Konstantin je tam dal zgraditi baziliki Božjega groba in Kalvarije. Cerkvi sta bili posvečeni 13. septembra leta 335. V veličastni cerkvi Božjega groba pa so naslednji dan, to je 14. septembra, prvič izpostavili relikvijo svetega križa v slovesno češčenje. Od tedaj naprej so vsako leto na ta dan praznovali »povišanje sv. Križa«.
Dejansko pa je pravi bogoslužni in svetopisemski vir praznika povišanja sv. Križa je velikonočna skrivnost. Ta praznik osmišlja naše vsakodnevne križe. Ne gre za pretirano poudarjanje križa in Jezusovih bolečin, ampak s križa Jezus daje vsakemu človeku roko. Na križu je Jezus človeku najbližje, ker trpi kot človek in se kot mi bori s težo križa.

Molimo
Sveti, nesmrtni Bog,
Jezus Kristus nas je s svojim križem odrešil za življenje,
naj nas pripelje v slavo vstajenja,
kjer s teboj živi in kraljuje vekomaj. Amen

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Križu posvečenih skoraj 100 cerkva (27 župnijskih in 68 podružničnih) ter 46 kapel.

Gradiva:

Povišanje sv. Križa (v ang.) – 1:25 min

Povišanje sv. Križa (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=z_4ns_xzlVs

Povišanje sv. Križa (v hr.) – 3:24 min: https://www.youtube.com/watch?v=G1539-i-EJw

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Zlatousti: Zavetnik pridigarjev
2025-09-13
Med številnimi mojstri pridige sv. Janez Zlatousti zasluži naziv »velemojster«. Upravičeno mu pripada vzdevek »Krizostom« – »Zlatousti«, saj velja za največjega govornika Cerkve vseh časov. Veličina njegovega pridiganja je bila med drugim v njegovi posebni sposobnosti, da svetopisemske besede poveže z resničnim življenjem in da je vsem jasen, zato ga od leta 1908 častimo kot zavetnika pridigarjev.

Iz življenja …
Sv. Janez Zlatousti se je rodil okrog leta 345 v Antiohiji, kjer je nekaj časa deloval tudi apostol Pavel, ki mu je bil kasneje vzornik. Njegov oče, visok častnik v rimski vojski, je umrl kmalu po Janezovem rojstvu. Edinčka je vzgajala mati. Namenila ga je za državno službo in mu omogočila najboljšo vzgojo. Pri dvajsetih letih je Janez postal kristjan, in hitro napredoval po Kristusovi poti, ki ga je pripeljala do zemeljskega trpljenja, pa tudi do mesta med štirimi velikimi vzhodnimi cerkvenimi očeti.
Vzljubil je Sveto pismo in se po krstu za nekaj časa umaknil v puščavsko samoto. V Antiohiji ga je škof Meletij posvetil v duhovnika. Kmalu so mu zaupali službo govornika v stolnici, ki jo je opravljal dvanajst let zelo uspešno. Z veliko vnemo se je lotil oznanjevanja, navdihnjen s Svetim pismom, zlasti s Pavlovimi pismi, ki jih je na novo prebral vsakih 14 dni. V pridigah, ki do danes še niso izgubile svežine, se Janez Zlatousti odlikuje z inteligenco, izvirnostjo, živahnostjo, prodornostjo, besednimi igrami, dobrim psihološkim poznavanjem poslušalcev … Po potrebi je znal biti sarkastičen, oster, neposreden, in vedno razumljiv vsem. Zato so ga imeli ljudje iz ljudstva še posebej radi. Zdelo se jim je, da jih ta duhovnik resnično spoštuje.
Leta 397 je postal carigrajski patriarh. Ko je Janez službo sprejel, je začel z reformami … Za dvorne spletke se ni zmenil. Grajal je tudi napake dvora in si s tem nakopal sovraštvo cesarice Evdoksije in zavistnega aleksandrijskega patriarha Teofila. Spraviti sta ga želela s sveta ali pa vsaj daleč proč od Carigrada. Tako je moral sv. Janez Krizostom leta 404 v pregnanstvo v Armenijo, nato pa še v zapuščeni kraj Pitius pod vznožjem Kavkaza. Umrl je 14. septembra 407.
Evdoksijin sin cesar Teodozij II. je 27. januarja leta 438 z vsemi častmi sprejel svetnikove telesne ostanke,da so jih pokopali v carigrajski cerkvi Svetih apostolov. Prosil je odpuščanja za napake svojih staršev.
Sv. Janez Krizostom je za seboj pustil vrsto del, pridig in pisem. Najbolj znane so prav gotovo njegove knjige o duhovništvu, lepa je njegova liturgija; zlasti še liturgične molitve.

Gradiva:

Sv. Janez Krizostom (v hr.) – 4:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=7qe-CScFq7I

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Marijino ime: "Odslej me bodo blagrovali ..."
2025-09-12
Znan je pregovor: »Kdor Marijino ime preklinja, iz njegovega doma sreča izginja.« V Sloveniji je šest cerkva posvečenih Marijinemu imenu. Na ta dan so naši predniki ohranjali zanimiv običaj, saj so imeli revni pravico po poljih pobirati preostalo zrnje.
Marija je ob srečanju s svojo teto Elizabeto vzkliknila: »Odslej me bodo blagrovali vsi rodovi.« In res nam je Marijino ime, ime »tiste, ki jo Bog ljubi«, Jezusove Matere, drago in sveto.
Ime Marija izhaja iz hebrejskega imena Mirjam. Pomeni pa »tista, ki jo ljubi Bog«, »razsvetljevalka«, »gospa«, »vzvišena«.

O prazniku …
Praznik Marijinega imena so začeli praznovati v Španiji že leta 1513. Podobno kot praznik imena Jezusovega, saj naj bi ime, ki so ga judovski starši dali svojim otrokom, izražalo tudi človekovo delovanje in smisel. Nekoč so ga praznovali 22. septembra, ker so judovske deklice dobile ime šele dva tedna po rojstvu.
Ta praznik je papež Inocenc XI. po zmagi nad Turki pri Dunaju 12. septembra 1683 razširil na vesoljno Cerkev kot dan zmage. Ker je bila zmaga tako »čudežna« in nepričakovana, je praznik Marijinega imena zahvalni praznik. Tako je ostalo do zadnje reforme koledarja, ko se znova praznuje samo v krajevnih Cerkvah.

Cerkve v Sloveniji

V Sloveniji je šest cerkva posvečenih Marijinemu imenu.

Gradivo:

Marijino ime (v hr.) – 2:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=DbHUL-I5Wxg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Gabrijel Perboyre: Mučenec na Kitajskem
2025-09-11
Janeza Gabrijela Perboyra je leta 1996 sv. papež Janez Pavel II. razglasil za svetnika. Bil je velik Marijin častilec.

Iz življenja …
Sv. Janez Gabrijel Perboyre se je rodil leta 1802 kot eden od osmih otrok v pobožni kmečki družini v kraju Le Puech na jugu Francije.
Leta 1820 je, tako kot njegov brat Ludvik, vstopil k lazaristom. Študiral je v Parizu in bil leta 1825 posvečen v duhovnika. Postal je profesor dogmatike in rektor semenišča. A v njem ni ugasnila želja, zaradi katere je postal lazarist: želel si je postati misijonar na Kitajskem.
Vodstvo reda je končno ugodilo tej njegovi prošnji, tako da je leta 1835 odšel na Kitajsko, kjer je njegov brat umrl kot misijonar. Tu je goreče deloval kot misijonar. Naučil se je kitajskega jezika in se oblačil kot Kitajec. Pastoralno je skrbel je za približno 2000 kristjanov in živel v popolnem uboštvu. Bil je velik Marijin častilec. Ko se je septembra leta 1839 začelo preganjanje kristjanov, so želeli prijeti vse duhovnike in katehete. Prijeli so tudi sv. Janeza Gabrijela in ga eno leto zasliševali ter kruto mučili. Ker se ni želel odpovedati krščanski veri, so ga na današnji dan, 11. septembra, leta 1840 po cesarjevi potrditvi smrtne obsodbe počasi zadavili, ko je bil razpet na križu.
Njegovo telo so najprej pokopali na Kitajskem, dvajset let kasneje pa so ga prenesli v matično hišo lazaristov v Franciji.

Gradiva:

Sv. Janez Gabrijel Perboyre (v ang.) 3:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=NjLlWH6Ddpg

Sv. Janez Gabrijel Perboyre (v ang.) – 5:19 min: https://famvin.org/en/2019/09/13/feast-of-st-john-gabriel-perboyre-c-m/

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Nikolaj Tolentinski: Zavetnik vernih duš v vicah
2025-09-10
Sv. Nikolaja Tolentinskega je leta 1884 papež Leon XIII. razglasil za zavetnika vernih duš v vicah.

Iz življenja …
Sv. Nikolaj Tolentinski se je rodil že starejšim staršem leta 1245 v kraju Sant’Angelo v Potanu (Marken) v Italiji. Ker sta ga njegova starša izprosila na romanju na grob sv. Nikolaja (Miklavža) v Bari v Italiji, sta svojemu sinu iz hvaležnosti, ker ju je ta svetnik uslišal, dala ime Nikolaj.
Njun sin Nikolaj je pri šestnajstih letih v svojem domačem kraju pristopil k avguštincem in bil leta 1270 posvečen v duhovnika. Kot duhovnik je deloval v mnogih krajih, dokler se ni leta 1275 ustalil v moralno in versko zapuščenem mestu Tolentinu.
Kot avguštinec je goreče gojil duhovno življenje. Bil je zelo strog do sebe. Veliko se je postil in bičal, še zlasti ob petkih. Pogosto je trpel zaradi neprijetnih in hudih bolezni. Čeprav je bil spokornik do sebe, sta ga odlikovali tudi budnost in dobrota do drugih.
S posebno ljubeznijo se je posvečal revnim in bolnim ter s svojim darom čudežev tudi mnoge ozdravil. Obiskoval je bolnike in včasih namesto redovnega brata nabiral miloščino. Ob samostanskih vratih je razdeljeval hrano revnim. Bil je tako radodaren, da so ga predstojniki reda sumničavo opazovali. Običaj avguštincev, da razdeljujejo Miklavžev kruh, izhaja iz enega od njegovih videnj. Skoraj vsak dan je pridigal, pogosto je bil v spovednici.
Umrl je 10. septembra 1305. Kmalu po njegovi smrti so nad njegovim grobom zgradili baziliko, kjer se je po njegovi priprošnji zgodilo veliko čudežev ozdravitve. Med 16. in 18. stoletjem je bil sv. Nikolaj eden najbolj češčenih svetnikov v Evropi in Ameriki, zlasti na Filipinih.
Leta 1884 ga je papež Leon XIII. Razglasil za zavetnika vernih duš v vicah.

Upodobitve
Umetniki sv. Nikolaja upodabljajo v črnem redovnem oblačilu z zvezdo na prsih, z lilijo, knjigo, s pečenimi pticami, kelihom, križem, bičem ali hudičem.

Zavetnik
Je zavetnik Rima, Tolentina, Benetk, Genove, Lime, Antwerpn, Kordove, sozavetnik Bavarske, vernih duš v vicah, brodolomcev, priprošnjik za vsakdanji kruh in svobodo.

Gradiva:

Sv. Nikolaj Tolentinski (v ang.) – 3:47 min: https://www.youtube.com/watch?v=kv5Nw9KGvWw

Sv. Nikolaj Tolentinski (v hr.) – 2:40 min: https://www.youtube.com/watch?v=1Cjh__azQNY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Peter Klaver: Suženj črnskih sužnjev
2025-09-09
Sv. Peter Klaver je bil sicer mistik, a Gospod ga je obdaril tudi s številnimi drugimi darovi in čudeži.

Iz življenja …
Sv. Peter Klaver se je rodil leta 1580 v Španiji v globoko verni družini. Po rodu je bil Katalonec.
Študiral je na jezuitski univerzi v Barceloni in vstopil k jezuitom. Študiral je teologijo in filozofijo. V tem času se je zbližal s sv. Alfonzom Rodriguezom, ki je bil njegov duhovni voditelj. Nameraval je ostati le samostanski brat, tako kot je bil sv. Alfonz, a se je vendarle odločil za duhovništvo. Posvečen je bil leta 1616.
Po posvečenju se je odpravil v Kolumbijo v misijone, za kar ga je navdihnil sv. Alfonz. Tu se je posvetil služenju temnopoltim sužnjem, ki so jih pripeljali iz Afrike. Krstil je več kot 30.000 črncev.
Ko je stregel kužnim bolnikom, je pri tem tudi sam zbolel. Umrl je 8. septembra 1654. Bl. Marija Terezija Ledochovska je misijonsko družbo za Afriko imenovala po njem Družba sv. Petra Klaverja.
Za svetnika je bil razglašen leta 1888 skupaj s sv. Alfonzom.

Zavetnik
Sv. Peter Klaver je zavetnik črnskih misijonov in misijonskih sester sv. Petra Klaverja.

Gradiva:

Sv. Peter Klaver (v hr.) – 4:11 min: https://www.youtube.com/watch?v=xg8-gvno0Wk

Sv. Peter Klaver (v ang.) – 2:12 min: https://www.youtube.com/watch?v=aYikMp1Gu7Q

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

PRAZNIK Marijinega rojstva: Mali šmaren, mala maša
2025-09-08
Marijino rojstvo praznujemo 8. septembra, to je natanko devet mesecev po prazniku Marijinega brezmadežnega spočetja (8. decembra).
Praznik Marijinega rojstva je pri nas znan tudi kot mali šmaren ali mala maša. Znan je rek: »Mala maša za suknjo vpraša,« kajti tega dne se običajno že čuti jesen.

O prazniku …
Praznik Marijinega rojstva ima svoje začetke v Jeruzalemu v 5. stoletju. Tedaj so tam, kjer je po izročilu stala Marijina rojstna hiša, zgradili cerkev v čast svete Ane, Marijine matere, t. i. baziliko rojstnega kraja sv. Marije.
V spomin na to posvečenje se je razvil praznik v čast Marijinega rojstva: sprva na krščanskem Vzhodu, od 7. stoletja pa na Zahodu. Po Jakobovem protoevangeliju, ki je nastal v začetku 2. stoletja, sta Marijina starša sv. Ana in Joahim živela v hiši pri Ovčjih vratih v Jeruzalemu, kjer se je nahajal t. i. vodnjak Probatika (»probaton« – ovca). Tudi mnogi cerkveni očetje in škofje v svojih pridigah in pesmih opevajo ta kraj Marijinega rojstva.
V koledarju svetnikov sicer običajno ne praznujemo zemeljskih rojstev, ampak le dneve smrti kot »rojstne dneve za nebesa«. Izjeme so le pri treh osebah, in sicer pri Jezusu (na Božič), Mariji in Janezu Krstniku, to pa zato ker je bilo njihovo rojstvo res sveto. Rodili so se brez izvirnega greha.
Marija je kot Odrešenikova mati vključena v samo jedro odrešenjskega načrta.

O sveta Bogorodica,
ti čast rodu človeškega!
Poprej smo bili sužnji vsi,
otroci luči smo sedaj.

Devica si, kraljevska hči,
potomka kralja Davida,
še več pa kot pradedov rod
ti slave je podelil Bog.

Iztrgaj nas iz grešnosti
in naravnaj nas na Boga:
po tebi naj postanemo
kraljevski in duhovski rod.

Priprošnja tvoja naj zdrobi
prastarega dolga vezi
in zasluženje tvoje naj
nekoč privede nas v nebo.

Slavimo, Troedini, te
ob rojstvu Božje Matere,
izročil svoj si ji zaklad,
da posreduje ga še nam.
Amen.
(Vir: brevir)

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je Marijinemu rojstvu posvečenih 20 cerkva (11 župnijskih, 9 podružničnih) ter 1 kapela, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene Marijinemu rojstvu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)

1.
Cerknica (LJ nadškofija)

2.
Homec (LJ nadškofija)

3.
Polhov Gradec (LJ nadškofija)

4.
Primskovo na Dolenjskem (LJ nadškofija)

5.
Rob (LJ nadškofija)

6.
Sveta gora (LJ nadškofija)

7.
Šmarje – Sap (LJ nadškofija)

8.
Velike Lašče (LJ nadškofija)

9.
Negova (MB nadškofija)

10.
Slivnica pri Mariboru (MB nadškofija)

11.
Tišina (MS škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene Marijinemu rojstvu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Fojana (KP škofija)
Barbana

2.
Podmelec (KP škofija)
Temljane

3.
Pomjan (KP škofija)
Pomjan

4.
Šentviška gora (KP škofija)
Police

5.
Bloke (LJ nadškofija)
Runarsko

6.
Črnomelj (NM škofija)
Vojna vas (++)

7.
Semič (NM škofija)
Vrčice

8.
Šentjernej (NM škofija)
Šmarje (++)

9.
Št. Peter – Otočec (NM škofija)
Trška gora

KAPELA

1.
Lendava (MS škofija)
Čentiba (++)

Gradiva:

Marijino rojstvo (v ang.) – 1:50 min: https://www.youtube.com/watch?v=ouBGmiCQ2HI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Marko Križevčan: Hrvaški svetnik
2025-09-07
Sv. Marko Križevčan je tretji kanoniziran hrvaški svetnik. Leta 1619 je v Košicah na Slovaškem svojim mučiteljem rekel, da je za svojo vero pripravljen vsak trenutek dati življenje, čeprav so mu ponudili bogastvo in visok položaj za prestop v kalvinsko vero.

Iz življenja …

Sv. Marko se je rodil 1588 ali 1589 v Križevcih na Hrvaškem. Njegov oče je bil v vojaški službi, Marko pa je namesto predvidene vojaške kariere raje izbral duhovniški poklic, ki ga je čutil v sebi. Tako je po končani gimnaziji na Dunaju odšel na jezuitsko univerzo v Gradec. Po študiju v zavodu Germanik v Rimu in po duhovniškem posvečenju leta 1615 je kratek čas deloval v domačem kraju.
Kmalu ga je k sebi poklical ostrogonski škof in ga postavil za profesorja in ravnatelja semenišča. Tedaj so v Košicah, v gorah Krpatov, v današnji Slovaški imeli močan vpliv kalvinci. Ti so ga sovražili in po hudem mučenju 7. septembra 1619 skupaj še z dvema jezuitoma tudi obglavili.

Gradiva:

Sv. Marko Križevčan (v hr.) – 4:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=MpFJv5ix8Ps

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Zaharija: Prerok mesijanskega upanja
2025-09-06
Sv. Zaharija je starozavezni prerok, predzadnji (enajsti) izmed tako imenovanih »malih« prerokov. Domneva se, da je poleg preroške opravljal tudi duhovniško službo, deloval pa je v času vladavine perzijskega kralja Darija, konec 6. stoletja pred Kristusom.
Napovedal je, da se bo ljudstvo vrnilo iz pregnanstva in mu prinesel oznanilo miroljubnega kralja, kar je Kristus Gospod s svojim zmagovitim vhodom v Jeruzalem izpolnil.

Iz življenja …
Sv. Zaharija je predzadnji od tako imenovanih “malih” prerokov. Mali so v tem pomenu, da so njihovi spisi manj obsežni. Zaharijevo ime v hebrejščini pomeni »Jahve svari«. Zaharija je živel v babilonski sužnjosti in se iz ujetništva z Judi vrnil v domovino. Bil je Agejev sodobnik in zato se je tako kot on osredotočil na obnovo templja, vero in moralo v pričakovanju velikih mesijanskih upanj. Imenujejo ga »prerok mesijanskega upanja«.
Skupaj s prerokom Agejem sta dosegla, da so Judje leta 516 tempelj dozidali. Tolažila sta jih, da bo novi tempelj, čeprav manjši in ne tako veličasten, imenitnejši, ker bo vanj stopil Mesija – Odrešenik.
Zaharija je s preroškim duhom gledal daleč v prihodnost. Znamenita je njegova prerokba o Kristusu, mesijanskem Kralju, ki bo krotak in miroljuben:
»Silno se raduj, hči sionska, vzklikaj, hči jeruzalemska!
Glej, tvoj kralj prihaja k tebi, pravičen je in zmagovit,
krotak je in jezdi na osličku, na žrebetu oslice.
Uničil bo vozove v Efrajimu in konje v Jeruzalemu,
uničil bo bojni lok in narodom oznanil mir.
Njegova oblast bo segala od morja do morja,
od veletoka do koncev zemlje.« (Zah 9,9–10).

Prerok Zaharija je med svojim ljudstvom užival veliko spoštovanje in imel velik vpliv na reševanje takratnih družbenih problemov v Izraelu. Iz njegovih prerokb se kaže kot človek, ki ga v življenju vodi velika ljubezen do domovine, do templja in Gospodove postave. Zanj je Gospodov zakon izvor vse sreče in napredka, blagostanja.
Veliko govori o potrebi po socialni pravičnosti in v tem pogledu je zelo sodoben. Prerok zelo ostro označi tiste, ki teptajo socialno pravičnost, ki varajo preproste, še posebej, če to počno slabi pastirji in lažni preroki. Zanj tudi hvalevredno dejanje nima vrednosti, če ni povezano s konkretnimi dobrimi deli.

Gradiva:

Sv. Zaharija (v hr.) – 2:34 min: https://www.youtube.com/watch?v=-QJBUlqmJy0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Mati Terezija: "Angel" revnih in ubogih
2025-09-05
Sv. Mati Terezija je bila le 6 let po svoji smrti razglašena za blaženo, 19 let po smrti pa za svetnico.

Iz življenja …

Sv. Mati Terezija se je rodila v katoliški albanski družini leta 1910 v Skopju kot Agnes Gonxha Bojaxiu. Imela je lepo otroštvo, a pri devetih letih ji je umrl oče. Obiskovala je jezuitsko gimnazijo in že pri dvanajstih letih želela postati misijonarska. Ko je leta 1924 skopski škof postal slovenski lazarist bl. Janez Frančišek Gnidovec, je s svojim svetniškim zgledom vplival tudi nanjo. Osemnajstletna se je pridružila loretskim sestram v Dublinu na Irskem, ki so jo takoj poslale v Indijo, kjer je delala kot učiteljica v Kalkuti in pozneje postala tudi ravnateljica njihove dekliške šole. Ko je leta 1931 tam izrekla redovne zaobljube, si je zaradi občudovanja sv. Terezije Deteta Jezusa, zavetnice misijonarjev, privzela redovno ime Terezija.
10. septembra 1946 je med vožnjo z vlakom skozi Kalkuto zaslišala Kristusov klic »Žejen sem«, ki ga je razumela kot povabilo, da služi najrevnejšim. Od škofa in vodstva reda je prejela dovoljenje, da zapusti samostan in dela ter živi v slumih (barakarskih naseljih). Tako kot tamkajšnji ljudje je nosila le preprost beli sari z modro obrobo. Odprla je šolo, skrbela za bolne in brezdome gobavce. K njej so prihajale nekdanje učenke in pomočnice, da bi jo podpirale pri njenem delu. Tako je leta 1950 nastal nov red Kongregacija misijonark ljubezni. Agnes je iz sestre Terezije postala Mati Terezija; to ime se je hitro razširilo po vsem svetu. Ko je na ulici našla umrlo ženo, je ustanovila hospic za najrevnejše umirajoče. Sestram so se kmalu pridružili tudi bratje misijonarji ljubezni.

Delo matere Terezije je bilo služiti Kristusu v ubogih, za kar je prejela številna priznanja, med drugim tudi Nobelovo nagrado za mir leta 1979. Svoj nagovor ob sprejemu Nobelove nagrade za mir pa je porabila za boj proti splavu:

»Danes je največji uničevalec miru na svetu krik nedolžnega, nerojenega otroka. Če mati lahko umori svojega lastnega otroka v svojem naročju, kaj potem ustavi tebe in mene, da bi ubila drug drugega? … Kdo bo dal obračun Bogu za vse milijone in milijone otrok, ki jim ni bila dana možnost živeti in izkusiti, da ljubijo in so ljubljeni? … Če je kakšen otrok, ki ga ne marate ali ga ne morete nahraniti ali vzgajati, dajte tega otroka meni. Nobenega otroka ne bom zavrnila …«

Mati Terezija je telesno izčrpana, a še vedno močna v duhu, izdihnila 5. septembra 1997 v Kalkuti. Imela je državni pogreb, na katerem je sodeloval ves svet.
Papež Janez Pavel II. jo je razglasil za blaženo 19. oktobra 2003, papež Frančišek pa 4. septembra 2016 za svetnico.

Upodobitve
Obstojijo številne fotografije, na katerih je Mati Terezija v zrelih letih v redovni obleki misijonark ljubezni (bel sari, obrobljen z modrimi črtami in s križcem na levi rami).

Gradiva:

CITATI sv. matere Terezije o svetosti

Misli sv. matere Terezije: Poglejte na križ

Papež Janez Pavel II. in Mati Terezija iz Kalkute: Prijateljstvo – 1:21 min

Mati Terezija – CELOTEN FILM (v ang.) 1:54:25 min: https://vimeo.com/330119360

Mati Terezija (v ang.) – 2:52 min: https://www.youtube.com/watch?v=mEZGjL1akt0

Prva ljubezen Matere Terezije (v ang.) – 34:43 min: https://www.youtube.com/watch?v=3ZWhlNgrUZM

Zgodba o Materi Tereziji (v ang.) – 24:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=teQb8eubFzg

Foto: zajem zaslona https://www.youtube.com/watch?v=mEZGjL1akt0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Rozalija: Zavetnica proti kugi
2025-09-04
Sv. Rozalija je poleg sv. Roka in sv. Boštjana veljala za zavetnico pred kugo. Pri nas so ji posvečene tri cerkve in ena kapela.

Iz življenja …
Sv. Rozalija se je rodila okoli leta 1130 na Siciliji v Italiji v grofovski družini. Mladost je preživela na dvoru v Palermu, kjer so jo vzgajali kot kraljično. Ker je bila lepa in pametna, ji ni manjkalo snubcev, a zanje se ni zmenila. Odločila se je za drugačnega Ženina. Pridružila se je redovnikom, ki so živeli v samoti po pravilih sv. Bazilija v votlini na Monte Reale. Iz dvorca je s seboj vzela le križ in nekaj pobožnih knjig. Ker pa je imela občutek, da je še vedno preblizu ljudi, se je umaknila v bolj nedostopno skalno votlino na gori Monte Pellerino. Tu je živela asketsko in se strogo postila, molila. Izpred njene votline je bil lep razgled na Palermo, hišo njenih staršev, ki niso vedeli, kje je in so jo povsod neuspešno iskali.

Tu je po šestnajstih letih samotnega življenja umrla 4. septembra 1166.
Po njeni smrti so v skali našli njen napis: »Jaz, Rozalija, hči Sinibalda, gospodarja Coschine in Rosa, sem se iz ljubezni do svojega Gospoda Jezusa Kristusa odločila prebivati v tej votlini.« Sprva so ji napravili grob kar v tej votlini. Njeno češčenje se je hitro razširilo, potem pa so nanjo pozabili.
Skoraj pol tisočletja kasneje (leta 1624), ko je v Palermu razsajala kuga, se je prikazala v videnju lovcu, ki je lovil blizu votline. Tedaj so njene relikvije v slovesni procesiji prinesli v mesto in čez tri dni je kuga prenehala.

Zavetnica
Sv. Rozalija je poleg sv. Roka in sv. Boštjana veljala za zavetnico pred kugo. Je zavetnica Palerma in Sicilije.

Upodobitve
Umetniki jo najpogosteje upodabljajo kot puščavnico oblečeno v rjavo oblačilo z razpuščenimi lasmi in z vencem belih vrtnic na glavi. V rokah drži križ in lobanjo.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas so sv. Rozaliji posvečene na teritoriju celjske in novomeške škofije tri podružnične cerkve (v župniji Kostrivnica v kraju Gabrnik, v župniji Krško v kraju Nad Krškim, v župniji Šentjur pri Celju v kraju Lokarje) in ena kapela v župniji Trebelno.

Gradiva:

Sv. Rozalija – OB SLIKAH IN GLASBI – 7:23 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Gregor Veliki: Gregorjevo?, gregorjanski koral in maše
2025-09-03
God sv. Gregorja Velikega je bil prvotno 12. marca, to je na gregorjevo, ko se ptički ženijo. Pri nas se je na ta dan oblikovalo vrsto običajev (koledovanje, spuščanje gregorčkov …). Kljub temu pa, da po novem koledarju njegov god praznujemo 3. septembra, je sv. Gregor za ljudstvo ostal znanilec pomladi.

Gregorijanske maše za pokojnika (30 neprekinjenih sv. maš)
Njihov začetnik je papež sv. Gregor Veliki. Kako to? V samostanu v Rimu je umrl menih Just, ki si je skril tri zlate kovance. Po njegovi smrti je sv. Gregor določil, naj se zanj opravi trideset dni vsak dan ena maša. Ko se je opravila trideseta, se je rajni prikazal svojemu bratu in mu sporočil, da je rešen iz vic.

Iz življenja …
Sv. Gregor se je rodil leta 540 v ugledni rimski plemiški družini. Bil je zelo izobražen. Sprva je bil v civilni službi na čelu mestne uprave. Po očetovi smrti je družinsko palačo predelal v benediktinski samostan in na svojem posestvu ustanovil še druge samostane. Ko se je odpovedal posvetnemu življenju, je sprva živel kot menih v samostanu, potem pa je bil papežev sodelavec in svetovalec. Papež Pelagij II. ga je poslal kot svojega zastopnika na dvor v Carigrad.

Po papeževi smrti je bil kot prvi redovnik leta 590 izvoljen za papeža, čeprav tega sam ni želel. Modrost in ponižnost meniha je združil z diplomatskimi in upravnimi izkušnjami. Vseskozi so bili njegova posebna skrb ubogi in trpeči. Zavzemal se je za ukinitev suženjstva.
Zavedal se je, da se ljudi ne sme le pokristjaniti, ampak se morajo ti v Cerkvi počutiti kot doma. V ta namen je izvedel socialne, pastoralne in liturgične reforme. Reformiral je cerkveno petje. Po njem se imenuje gregorjanski koral (srednjeveško liturgično enoglasno petje). Kot prvi menih na papeškem stolu se je razumel kot »služabnik božjih služabnikov« (»servus servorum Dei«). Bil je velik teolog in pisatelj; s svojimi deli je vplival na srednjeveško teologijo. Poleg razlag k nekaterim svetopisemskim knjigam se je ohranilo več kot 1000 njegovih pridig in 800 pisem.
Poleg Gregorja I. ima le še papež Leon I. naslov Veliki. Poleg sv. Ambroža, sv. Avguština in sv. Hieronima je eden izmed štirih velikih učiteljev zahodne Cerkve.
Umrl je 12. marca 604 v Rimu, star štiriinšestdeset let. Goduje 3. septembra, v vzhodni Cerkvi pa še vedno 12. marca.

Zavetnik
Papež sv. Gregor Veliki je zavetnik učiteljev, študentov, glasbenikov in cerkvenih pevcev. Je priprošnjik proti kugi.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot papeža s tiaro, križem, knjigo, pisalnim peresom ali golobom (Svetim Duhom). Večkrat tudi, kako za mizo obeduje skupaj z reveži.

Cerkve na Slovenskem

Pri nas so sv. Gregorju Velikemu posvečene štiti cerkve: ena župnijska (župnija Sv. Gregorja), tri podružnične (župnija Ig v kraju Dobravica, župnija Kolovrat v kraju Žvarulje, župnija Štanjel v kraju Kobdilj – pokopališka).

Gradiva:

Gregorijanski koral (v lat.) – 2:30 min

Sv. Gregor Veliki (v hr.) – 3:03 min: https://www.youtube.com/watch?v=XZ8TjdA8U2Q

Papež sv. Gregor Veliki (v ang.) – 4:05 min: https://www.youtube.com/watch?v=HWvSdidzRcA

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Salomon Leclercq: Zavetnik preganjanih kristjanov
2025-09-02
Duhovnik sv. Salomon Leclercq je žrtev krvave francoske revolucije. Za svetnika je bil razglašen leta 2016. Je zavetnik preganjanih kristjanov.

Iz življenja …

Sv. Salomon se je rodil leta 1745 kot Viljem Nikolaj Alojz Leclercq v mestu Boulogne-sur-Mer v severni Franciji.
Bil je peti od devetih otrok bogatega trgovca z vinom, zato je kasneje obiskoval trgovsko šolo. A to šolo so vodili bratje, katerim se je pozneje pridružil. Po obdobju vajeništva se je namreč proti očetovi volji, ki je želel, da bi prav on prevzel družinsko podjetje, odločil postati duhovnik in leta 1767 vstopil v noviciat kongregacije Bratov krščanskih šol (šolskih bratov) v Rouenu, pri čemer je dobil ime brat Salomon.
Bil je pobožen, pogosto zatopljen v molitev in priljubljen učitelj. Poučeval je v številnih francoskih šolah. V svojem redu je opravljal naloge voditelja noviciata, ekonoma in tajnika generala kapitlja.
Zaradi francoske revolucije, ki se je začela z napadom na Bastilijo 1789, so bili bratje prisiljeni zapustiti svojo redovno hišo. Ostal je le brat Salomon, z namenom, da bi branil svojo hišo. Aretirali so ga 15. avgusta 1792 skupaj z mnogimi drugimi duhovniki, redovniki in redovnicami in ga na današnji dan, 2. septembra, mučili in usmrtili na vrtu karmeličanskega samostana v Parizu.
Papež Frančišek ga je leta 2016 razglasil za svetnika.

Zavetnik
Je zavetnik preganjanih kristjanov.

Upodobitve
Umetniki sv. Salomona Leclercqa upodabljajo v črni redovni obleki z belim ovratnikom, palmo mučeništva in s križem.

Gradiva:

Kanonizacija brata Salomona Leclercqa (v ang.) – 2:05 min: https://www.dlsud.edu.ph/news/2016/leclercq.htm

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Egidij (Tilen): Eden izmed 14 priprošnjikov v sili
2025-09-01
Sv. Egidij oziroma Tilen je eden izmed 14 priprošnjikov v sili in eden najbolj češčenih svetnikov v Franciji. Pri nas mu je posvečenih 18 cerkva. Znan je vremenski pregovor: »Kakršno bo vreme na sv. Egidija kazalo, bo tudi ves mesec ostalo.«

Iz življenja …
Sv. Egidij oziroma sv. Tilen (Ilj) se je rodil okoli leta 650 v Atenah v Grčiji kot edini sin atenskega kralja. Sv. Egidij je po smrti svojih premožnih staršev podedovano premoženje razdelil med siromake, sam pa se je vkrcal na ladjo za Egipt, da bi se pridružil tamkajšnjim puščavnikom.

A ladja ni pristala v Egiptu, pač pa na jugu Francije. Tu je sv. Egidij živel kot puščavnik v samoti ob bregu reke Ron. Ker je živel tako svetniško, mu je Bog poslal košuto, ki ga je v njegovi votlini obiskovala in hranila s svojim mlekom. Nekega dne pa je na lovu zahodnogotski kralj Flavij (ali Vambo) s puščico streljal košuto in pomotoma zadel sv. Egidija. Ko je videl krvavečega Egidija, ob njem pa nepoškodovano košuto, ga je želel obvezati in mu ponuditi denar, a puščavnik je to zavrnil in ga prosil, naj zgradil samostan tu v samoti. Kralj je ves vesel, da lahko popravi svojo napako, izpolnil to puščavnikovo željo. Tako je okoli leta 680 v Provansi nastal samostan Saint-Gilles, ki ga je sv. Egidij vodil kot opat po pravilih sv. Benedikta vse do svoje smrti. Tu je umrl 1. septembra 720.
Njegov grob je obiskalo mnogo romarjev, ki so odhajali v Santiago de Compostela, saj leži na tej romarski poti. Njegovo češčenje se je močno razširilo, njegove zemeljske ostanek pa so kasneje prenesli v baziliko v Toulousu v Franciji.

Upodobitve
Umetniki sv. Egidija upodabljajo kot puščavnika s košuto ob strani in s puščico. Oblečen je v opatovsko benediktinsko obleko s knjigo in opatovsko palico.

Zavetnik
Sv. Egidij je eden izmed 14 priprošnjikov v sili in eden najbolj češčenih svetnikov v Franciji. Je zavetnik Koroške in Štajerske, Toulousa, Celovca, Gradca …; je zavetnik mladih mater, pastirjev, lovcev, lokostrelcev, beračev; je priprošnjik proti kugi, rakavim obolenjem, duševnim boleznim, zapuščenosti, nerodovitnosti pri ljudeh in živalih, za dobro vreme.

Cerkve na Slovenskem
Sv. Egidiju je pri nas posvečenih 18 cerkva (10 župnijskih, 8 podružničnih), kot je razvidno iz spodnje tabele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Tilnu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)

1.
Besnica (LJ nadškofija)

2.
Javorje nad Škofjo Loko (LJ nadškofija)

3.
Mokronog (NM škofija)

4.
Ravne na Koroškem (MB nadškofija)

5.
Št. Ilj pod Turjakom (MB nadškofija)

6.
Št. Ilj pri Velenju – Arnače (CE škofija)

7.
Št. Ilj v Slovenskih Goricah (MB nadškofija)

8.
Vipolže (KP škofija)

9.
Višnja gora (LJ nadškofija)

10.
Zreče (MB nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Tilnu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Dramlje (CE škofija)
Šentilj

2.
Komen (KP škofija)
Sveto (++)

3.
Laporje (MB nadškofija)
Kočno

4.
Osilnica (NM škofija)
Ribjek (++)

5.
Preddvor (LJ nadškofija)
Srednja Bela (++)

6.
Pregarje (KP škofija)
Prelože

7.
Radlje ob Dravi (MB nadškofija)
Gornja Vižinga

8.
Vodice (LJ nadškofija)
Repnje

Gradiva:

Sv. Egidij (v ang.) 0:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=JFRgl0y-vj8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
