Zavod za pastoralno dejavnost Pridi.com

Sveti Apolonij: Izdal ga je suženj
2025-04-21
Sv. Apolonij je bil obsojen zaradi svoje stanovitnosti v veri.

Iz življenja …

Sv. Apolonij je živel v drugem stoletju. Bil je ugleden in vpliven Rimljan, ki je pred senatom zagovarjal krščansko vero in bil zaradi stanovitosti v svoji veri tudi obsojen na smrt z obglavljenjem.
Za krščansko vero se je odločil ob poslušanju sv. Justina in ob branju njegovih spisov v obrambo vere. Evzebij piše, da je Apolonij mučeništvo pretrpel v Rimu za časa cesarja Komoda (180–192). Zaradi svoje filozofske izobrazbe in modrosti je med kristjani užival velik ugled in spoštovanje. Da je kristjan, ga je oblastem naznanil suženj.
O njem ni ohranjenih več podatkov. Res je velika škoda, da ni zapisano, kako je zagovarjal krščansko vero pred ugledno rimsko ustanovo. A Apolonij ni ostal osamljena priča, ki je prelila kri za svojo vero, saj se je uresničeval Tertulijanov rek, da je kri mučencev seme novih kristjanov.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Leonida: Oče slavnega Origena
2025-04-22
Sv. Leonida je živel v Aleksandriji. Bil je oče sedmih otrok, od katerih je bil najstarejši slavni Origen, ki je bil cerkveni pisatelj v 3. stoletju.

Sv. Leonida je zaradi svoje pripadnosti krščanski veri pretrpel mučeniško smrt za časa vladavine cesarja Septimija Severa (193-211).
Nekaj podatkov iz njegovega življenja nam je zapustil cerkveni zgodovinar Evzebij Cezarejski (265-339). Predvsem poudarja, da je svoje otroke poskušal krščansko vzgojiti. Še zlasti jih je poučeval v Svetem pismu.
Ko so očeta zaprli v ječo, je mladi Origen s pismom očeta hrabril, naj bo stanoviten v veri. Oče se je namreč zavedal, da mu bo premoženje zaplenjeno, in da bo s tem njegova sedemčlanska družina pahnjena v bedo.
Sv. Leonida je bil zaradi krščanske vere na koncu obglavljen.

Gradiva:

Sv. Leonida (v it.) – 2:19 min: https://www.youtube.com/watch?v=_-XXok88Pb8

Sveti Jurij: Zavetnik proti kugi
2025-04-23
Koliko velikih in slavnih ljudi skozi zgodovino je nosilo to ime! Koliko držav in pokrajin, mest in skupin ter združenj – od Azije in Afrike do Portugalske, od Slovenije do Anglije in Škotske – si je zaželelo, da bi bil njihov zavetnik ravno mučenec sv. Jurij! In vse to kljub temu, da o njem ni znano skoraj nič zgodovinsko zanesljivega …

Kaj je »skrivnost« njegove priljubljenosti in popularnosti?
Sv. Jurij se je najverjetneje rodil v 3. stoletju v Kapadokiji, to je v današnji Turčiji, umrl pa je mučeniške smrti, spet najverjetneje leta 303 za časa Dioklecijanovega preganjanja v Palestini.
Njegov oče je bil plemič Geroncij iz Perzije, mati pa pobožna Kapadočanka Polikronija. Jurij je od staršev prejel dobro krščansko vzgojo. Po očetovi smrti se je z materjo preselil v Sveto deželo, po materini smrti pa je stopil v vojaško službo. Ko je cesar prepovedal krščanstvo, je razdal veliko podedovano premoženje revnim, sam pa je šel naznanit cesarju, da je kristjan. Po vrsti različnih mučenj, skozi katere je čudežno izšel nepoškodovan, je mučeniško končal z odsekano glavo. Včasih so morali o Juriju vedeti še veliko več kot le to, kajti že v 4. stoletju so njemu posvečene cerkve v Siriji, Egiptu, na Cipru …
Pravi »zagon« svetnikove popularnosti pa je prišel s križarskimi vojnami, ko je Jurij postal prototip idealnega krščanskega viteza. Tedaj pride do »prebujenja« in »izpopolnjevanja« več že obstoječih legend o njem, med katerimi je najbolj znana, kako je sv. Jurij rešil kraljevo hčer pred zmajem, ki je ustrahoval deželo. Strašnega zmaja je napadel s sulico, ga ranil in obljubil ljudstvu, da ga bo ubil, če se bodo dali vsi krstiti. Ko je ubil zmaja, se je dalo krstiti petnajst tisoč ljudi, kot poroča Zlata legenda. Ta zmaj, kot personifikacija vsega zla in s tem samega satana, je postal neizogiben spremljevalec svetnika na številnih umetniških slikah in kipih.

Upodobitve
Sv. Jurija umetniki najpogosteje upodabljajo na belem konju s sulico, ščitom, zastavo, mečem … v roki in z zmajem pod nogami. Sam sv. Jurij je običajno upodobljen kot mlad, brez brade, močan, z dolgimi valovitimi lasmi … Lep, pogumen, srčen, nepremagljiv.

Zavetnik
Je eden od štirinajstih priprošnjikov v stiski – zavetnik brez tekmeca! Je zavetnik raznih viteških redov; tabornikov, kmetov, kovačev, … konj in živine, popotnikov, bolničarjev, vojakov, jezdecev; priprošnjik proti vojnim nevarnostim, proti skušnjavam, za vreme, proti kugi, sifilisu, gobavosti, raznim kožnim boleznim …

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je sv. Juriju posvečenih 77 cerkva (38 župnijskih, 39 podružničnih) in 3 kapele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Juriju:

Št.
ŽUPNIJA

1.
Čatež ob Savi (NM škofija)

2.
Deskle (KP škofija)

3.
Dobrnič (NM škofija)

4.
Dutovlje (KP škofija)

5.
Gorje (LJ nadškofija)

6.
Gotovlje (CE škofija)

7.
Gradno (KP škofija)

8.
Hoče (MB nadškofija)

9.
Ihan (LJ nadškofija)

10.
Izlake (LJ nadškofija)

11.
Kal nad Kanalom (KP škofija)

12.
Komen (KP škofija)

13.
Kožbana (KP škofija)

14.
Ljubljana – Stožice (LJ škofija)

15.
Miren (KP škofija)

16.
Motnik (LJ nadškofija)

17.
Mozirje (CE škofija)

18.
Nevlje (LJ nadškofija)

19.
Piran (KP škofija)

20.
Pomjan (KP škofija)

21.
Ptuj – Sv. Jurij (MB nadškofija)

22.
Remšnik (MB nadškofija)

23.
Slovenske konjice (MB nadškofija)

24.
Stara Loka (LJ nadškofija)

25.
Stari trg pri Ložu (LJ nadškofija)

26.
Sv. Jurij /v Prekmurju (MS škofija)

27.
Sv. Jurij ob Pesnici (MB nadškofija)

28.
Sv. Jurij ob Ščavnici (MS škofija)

29.
Sv. Jurij ob Taboru (CE škofija)

30.
Sv. Jurij v Slovenskih goricah (MB nadškofija)

31.
Šebrelje (KP škofija)

32.
Šenčur (LJ nadškofija)

33.
Šentjur pri Celju (CE škofija)

34.
Šentjurij – Podkum (LJ nadškofija)

35.
Št. Jurij pri Grosupljem (LJ nadškofija)

36.
Šturje (KP škofija)

37.
Vatovlje (KP škofija)

38.
Zdole (CE škofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Juriju:

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Brezovica (KP škofija)
Pri Taboru

2.
Bučka (NM škofija)
Močvirje

3.
Cerknica (LJ nadškofija)
Brezje

4.
Črnomelj (NM škofija)
Rožanec (++)

5.
Dobrova (LJ nadškofija)
Hruševo

6.
Dol pri Hrastniku (CE škofija)
Gore (++)

7.
Hinje (NM škofija)
Sela

8.
Hrenovice (KP škofija)
Šmihel (++)

9.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Ilirska Bistrica

10.
Krka (NM škofija)
Mali Korinj

11.
Litija (LJ nadškofija)
Podšentjur

12.
Ljubljana – Stožice (LJ nadškofija)
Stožice (++)

13.
Loka pri Zidanem mostu (CE škofija)
Polje (++)

14.
Mirna peč (NM škofija)
Šentjurij

15.
Otalež (KP škofija)
Lazec

16.
Podmelec (KP škofija)
Kneža

17.
Polhov Gradec (LJ nadškofija)
Praproče

18.
Poljane nad Škofjo Loko (LJ nadškofija)
Volča

19.
Polšnik (LJ nadškofija)
Glinjek

20.
Predloka (KP škofija)
Rožar

21.
Rogatec (CE škofija)
Sv. Jurij (++)

22.
Senožeče (KP škofija)
Potoče

23.
Slavina (KP škofija)
Žeje

24.
Sv. Križ – Gabrovka (NM škofija)
Gabrska gora

25.
Sv. Vid nad Cerknico (LJ nadškofija)
Cajnarje gora (++)

26.
Šentjernej (NM škofija)
Orehovica (++)

27.
Škocjan pri Novem mestu (NM škofija)
Grmovlje

28.
Šmartno pod Šmarno goro (LJ nadškofija)
Tacen

29.
Šmartno pri Slovenj gradcu (MB nadškofija)
Legen

30.
Št. Peter – Otočec (NM škofija)
Grčevje

31.
Trebnje (NM škofija)
Lukovek

32.
Trnje (KP škofija)
Jurišče

33.
Tržič – Bistrica (LJ nadškofija)
Bistrica

34.
Tržišče (NM škofija)
Šenčurski hrib /delno porušena

35.
Veliki Gaber (LJ nadškofija)
Šentjurje

36.
Višnja gora (LJ nadškofija)
Sela

37.
Vrhnika (LJ nadškofija)
Velika Ligojna (++)

38.
Zabukovje (CE škofija)
Trnovec

39.
Žužemberk (NM škofija)
Dvor (++) / porušena, v privatni lastni

KAPELE posvečene sv. Juriju:

1.
Ljubljana – Sv. Jakob (LJ nadškofija)
Ljubljanski grad

2.
Sv. Peter pod Svetimi gorami (CE škofija)
Svete gore

3.
Velike Poljane (LJ nadškofija)
Ortneški grad /uničeno – stojijo le zidovi

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Marija Klopajeva: Mati apostola pod križem
2025-04-24
Sv. Marija Klopajeva je očividka Jezusove smrti in ena izmed prvih prič njegovega vstajenja.

Iz življenja …
Vztrajala je ob umirajočem Jezusu in njegovi trpeči materi Mariji pod križem na Kalvariji. Sv. Janez piše: »Poleg Jezusovega križa pa so stale njegova mati in sestra njegove matere, Marija Klopajeva in Marija Magdalena.« (Jn 19,25) Marija Klopajeva je ostala ne na Kalvariji tudi po Jezusovi smrti, se udeležila njegovega pokopa in na velikonočno jutro skupaj z drugimi ženami odšla h grobu, da bi dopolnila maziljenje Jezusovega telesa.
Po evangelijih sodeč je bila mati apostola Jakoba mlajšega in Jožefa Pravičnega. Svojima gorečima sinovoma za Jezusa Kristusa je svetila z dobrim zgledom in tudi s svojo tiho in nesebično službo Jezusu.
Po starem izročilu je bil mož Klopajeve brat sv. Jožefa.
Češčenje sv. Marije Klopajeve in drugih žena »prinašalk posodic za maziljenje« se je razvilo v srednjem veku.

Zavetnica
Sv. Marija Klopajeva je priprošnjica dobre verske vzgoje, saj jo uvrščamo med najpopolnejše svetopisemske žene in matere.

Gradiva:

Sv. Marija Klopajeva (v hr.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=Blozk3QV6ZQ

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Marko: Pisec evangelija
2025-04-25
Sv. Marko je duhovni sin apostola Petra.

Iz življenja …
Evangelist sv. Marko je večkrat omenjen v Apostolskih delih. Omenjen je kot sin Marije, vdove, ki je imela v Jeruzalemu hišo, v kateri so se pogosto srečevali apostoli; in v kateri se je skril Peter po preganjanju in zaporu.
Sveto pismo poroča, da je Marko spremljal svojega bratranca sv. Barnaba in sv. Pavla na njunem prvem misijonskem potovanju, in sicer v Antiohijo, Ciper in Malo Azijo. A pozneje, ko so se sprli, je Marko z Barnabom odpotoval na Ciper.
Marko je v Rimu postal učenec in spremljevalec sv. Petra, kateremu je sledil. Poslušal je njegovo oznanjanje Jezusa Kristusa in po tem pridiganju napisal evangelij. Skoraj gotovo ga je krstil Peter. Stari cerkveni pisatelji ne sporočajo kar tako, da je bil Marko Petrov duhovni sin. Bil je neke vrste njegov tajnik.
Krščanska tradicija je vsakemu evangelistu dodelila njegov simbol. Simbol Markovega evangelija je (krilati) lev, saj je Marko v evangeliju želel dokazati, da je Jezus Kristus res Božji sin, in zaradi česar je natančno popisal Jezusove čudeže.
Izročilo pravi, da je v Aleksandriji ustanovil Cerkev in tam po približno desetletju delovanja pretrpel mučeniško smrt. Leta 815 so relikvije sv. Marka prinesli v Benetke, katerih zavetnik in simbol je postal. Benetke so se na vrhuncu svoje moči imenovale Republika sv. Marka.

Upodobitve
Umetniki sv. Marka najpogosteje upodabljajo z odprto knjigo in peresom v roki. Pogosto je ob njegovi strani (krilati) lev.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Marku posvečenih 13 cerkva. Tri so župnijske, in sicer v župnijah Sv. Marko niže Ptuja, Koper – Sv. Marko in v župniji Cerklje ob Krki. Ostalih deset cerkva pa je podružničnih, kot je razvidno iz spodnje tabele.

PODRUŽNIČNE cerkve posvečene sv. Marku:

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Breznica (LJ nadškofija)
Vrba

2.
Črnomelj (NM škofija)
Butoraj (++)

3.
Predloka (KP škofija)
Hrastovlje (++) – kapela

4.
Sinji vrh (NM škofija)
Daljnje Njive

5.
Sodražica (LJ nadškofija)
Zapotok

6.
Sorica (LJ nadškofija)
Spodnje Danje

7.
Suhor (NM škofija)
Bušinja vas (++)

8.
Sv. Križ – Gabrovka (NM škofija)
Tihaboj (++)

9.
Tolmin (KP škofija)
Žabče

10.
Trbovlje – Sv. Martin (CE škofija)
Ostenek

Gradiva:

Sv. Marko (v ang.) – 2:46 min: https://www.youtube.com/watch?v=2Hek-xU96So

Sv. Marko Evangelist (v hr.) – 2:27 min: https://www.youtube.com/watch?v=hFHwcTCk0X4

Markov Evangelij (v ang.): https://www.youtube.com/watch?v=sqMX1caGRhk&list=PLcJVIuhI8isJMzXK9iJ_UhJrcRu7lgtiN

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Sveta Marija, Mati dobrega sveta, prosi za nas!
2025-04-26
26. aprila je praznik Device Marije, Matere dobrega sveta, ko smo na poseben način poklicani, da molimo k Mariji za njeno varstvo in nasvet v vseh življenjskih situacijah, še posebej pa v resnih življenjskih stiskah.
»Prepustimo se njenemu vodstvu«, piše sv. Maksimilijan Kolbe.

Nastanek praznika …
Nastanek praznika je povezan s 25. aprilom leta 1467, ko je bila ena izmed slik Matere Božje čudežno prenesena v mesto Genazzano nedaleč od Rima, in sicer iz Skadra v Albaniji, od koder so kristjani bežali pred nasilnimi muslimani. V mestu Genazzano se je okrog te slike bizantinskega sloga hitro razširilo češčenje in nastalo svetišče Matere dobrega sveta.
Na tej sliki drži Marija v roki Jezuščka, ki se z desnico ovija okoli njenega vratu. Njena obleka je zelena, Jezusova pa rdeča. Vrhnja plašča obeh sta sinje barve, iz obeh obrazov pa se razliva nežna in ganljiva žalost.
Pozneje se je češčenje Matere dobrega sveta razširilo tudi drugje. Praznik Device Marije, Matere dobrega sveta je dovolil papež Pij VI. Ker pa 25. aprila katoliška Cerkev praznuje sv. Marka, je Marijin praznik prenesel na en dan pozneje, to je na 26. april.
Po pisanju drugih in po njihovemu pričevanju lahko vsak romar še danes vidi, da čudežna podoba Matere dobre sveta ne visi na steni, ampak ob njej lebdi v zraku, ne da bi bila s čimerkoli pritrjena.
Leta 1903 je papež dodal v litanijah Matere Božje nov vzklik: »Mati dobrega sveta, prosi za nas.«
Danes v mnogih svetiščih po svetu častijo Marijo, kot Mati dobrega sveta.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je Mariji, Materi dobrega sveta posvečenih pet cerkva, od katerih je ena župnijska, in sicer v župniji Podgrad, ki leži na teritoriju novomeške škofije.

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Podgrad (NM škofija) – župnijska
Podgrad

2.
Kostanjevica na Krki (NM škofija) – podružnična
Slinovice

3.
Stara cerkev (NM škofija) – kapela
Slovenska vas

4.
Šentvid pri Grobelnem (CE škofija) – podružnična
Završe pri Grobelnem

5.
Turjak (LJ nadškofija) – podružnična
Turjak (++)

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Rafael Arnaiz Baron: Sodobni svetnik, mistik
2025-04-27
Brat Rafael, oblat cistercijanskega reda, je živel v prejšnjem stoletju.
Za svetnika je bil razglašen leta 2009. Bil je eden izmed zavetnikov svetovnega dneva mladih v Madridu leta 2013.

Iz življenja …
Rodil se je 9. aprila 1911 v Burgosu na severu Španije kot prvi od štirih otrok. Kot postaven in inteligenten mladenič, poln življenja, se je odločil za samostansko življenje. Vse do smrti se je boril z diabetesom, ki ga je močno oslabil. Umrl je star 27 let.
Njegova posebnost je bila med drugim smisel za humor, ki ga je premogel tudi v najtežjih trenutkih svoje bolezni.
Brat Rafael je bil iz zelo premožne družine. Ko je študiral arhitekturo v Madridu, se je odločil, da vstopi v samostan sv. Izidorja de Duenasa. Žal je po štirih mesecih noviciata zbolel za diabetesom, zaradi katerega se je moral vrniti k svoji družini. Štirikrat se je vrnil v samostan, katerega je moral vselej zapustiti zaradi svoje bolezni. 26. aprila 1938 so ga našli mrtvega v družinski hiši.
Za seboj je pustil veliko duhovnih spisov in dnevnikov. Iz njih izžarevajo preprosta, a zelo globoka duhovnost, neizmerno globoko doživetje Boga, Božje veličine in dobrote ter usmiljenja, njegovega gospostva nad zgodovino. Gojil je veliko pobožnost do evharistije in Matere Božje.
Kljub temu, da je izhajal iz bogate družine, si je izbral redovniško življenje, kateremu je ostal zvest vse do zadnjega trenutka svojega življenja. V tem je lahko sv. Rafael vzornik današnje mladine, ki nerada sprejema končne odločitve.
Sveti Rafael Arnaiz, prosi za nas!

Gradiva:

Življenje sv. Rafaela Arnaiza Barona (ob GLASBI in njegovih FOTOGRAFIJAH): https://www.youtube.com/watch?v=xOpxwYh7Y4U

Rafael Arnaiz Baron (v ang.) – 1:03 min: https://www.youtube.com/watch?v=qD9OE5MX2vo

Sv. Rafael Arnaiz (v katolon.) – 26:58: https://www.youtube.com/watch?v=Sr7SjdvA3X4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Ivana Beretta Molla: Prva sveta zdravnica
2025-04-28
Sv. Ivana Beretta Molla je prva zdravnica, ki je bila razglašena za sveto. Umrla je teden dni po porodu …

Iz življenja …
Sv. Ivana se je rodila v Magenti blizu Milana v globoko verni družini 4. oktobra 1922 na praznik sv. Frančiška Asiškega, zaradi česar je njeno krstno ime Ivana Frančiška. Bila je deseta od trinajstih otrok, od katerih jih je pet kmalu umrlo, trije pa so izbrali duhovni poklic: Enriko, Jožef in Virginija. Ivanin oče je želel, da bi vsi njegovi otroci končali študij. V njenem maturantskem letu ji je 29. aprila umrla mama, 10. septembra pa oče.
Vpisala se je na študij medicine: najprej v Milanu, potem pa v Paviji. V času študija je delala z revnimi in starimi ljudmi. Po končanem študiju v Paviji je postala zdravnica. Pozneje se je specializirala za pediatrijo in delala z materami, dojenčki in starejšimi ljudmi. Bila je aktivna vernica in navdušena nad smučanjem. Vselej je bila vedrega obraza. Njen vedno odprt nasmeh, poln miru in sladkosti, je bil odsev njenega globokega veselja in miru v duši.
Resno je razmišljala, da bi se posvetila misijonskemu delu kot laikinja v Braziliji, a je pozneje spoznala, da je njena življenjska pot sv. zakon.
Leta 1954 je srečala inženirja Petra Molla, s katerim se je naslednje leto poročila. Želela sta si veliko otrok. Ivana je rodila tri otroke (Pierluigija, Mariolino, Lauro) in nadaljevala zdravniško kariero. V družini so redno molili rožni venec in brali Sveto pismo.
Ko je bila pri štiridesetih leti noseča s četrtim otrokom, so ji zdravniki med nosečnostjo diagnosticirali cisto na jajčniku in ji predlagali splav, da bi jo lahko operirali. Prof. Vitali je rekel: »Če želimo ohraniti vaše življenje, moramo prekiniti nosečnost!« Ivana je odločno odgovorila: »Profesor, tega nikakor ne dopuščam. Če morate izbirati med mojim in otrokovim življenje, ne okrevajte, izberite otroka, vztrajam. Rešite ga.« Mož Peter je bil ves čas z njo, jo tolažil in podpiral.
Na veliko soboto, 21. aprila 1962 je v bolnišnici s carskim rezom rodila zdravo deklico Ivano Emanuelo, sama pa zaradi bolezni in porodnih zapletov čez teden dni umrla.
Ta zadnji otrok je šel po materinih stopinjah in je danes tudi zdravnica.
Sv. papež Janez Pavel II. jo je leta 2004 razglasil za svetnico. Sv. Ivana je prva zdravnica, ki je bila razglašena za sveto.

Zavetnica
Sv. Ivana je zavetnica nosečnic, zdravnikov, prezgodaj rojenih otrok; priprošnjica proti splavu in propagator kulture življenja – zgled matere, ki se žrtvuje, da reši še nerojenega otroka.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Katarina Sienska: Sozavetnica Evrope, proti kugi
2025-04-29
Sv. Katarina Sienska v svoji osebi najlepše povezuje mistikinjo in dejavno misijonarko, popotnico, pogajalko, svetovalko, mirovnico, lahko bi rekli tudi »političarko« 14. stoletja. Je cerkvena učiteljica.

Iz življenja …
Njeno otroštvo in zgodnja mladost je podobna mnogim drugim svetnikom, a le malo jih je imelo sestro dvojčico ter poleg nje še triindvajset starejših bratov in sestra, kot Katarina.
Sv. Katarina je bila rojena 25. marca 1347 v Sieni v Italiji v premožnejši verni družini.
Deležna je bila številnih videnj in zamaknjenj. Prvo videnje je imela pri šestih leti, pri sedmih pa se je odločila, da bo za vedno ostala devica. Da bi dokazala trdnost svoje odločitve in o njej prepričala starše, ki so jo želeli poročiti z bogatim ženinom, si je pri petnajstih letih popolnoma ostrigla lase. Legenda nadaljuje, da so njeni starši sprejeli njeno odločitev šele tistega dne, ko jo je oče našel pri zbrani molitvi in videl, kako nad njeno glavo lebdi golobica.
Okoli leta 1363 je Katarina vstopila med sestre dominikanke in naslednje leto preživela v popolni samoti, askezi, kontemplaciji in molitvi. Leta 1367 se je v mističnem zanosu zaročila s Kristusom (»mistična zaroka«). To videnje, v katerem jo je Marija predstavila Jezusu, ki ji je dal sijajen prstan, se ni nikoli izbrisalo in Katarininega srca. Vse do konca življenja je na prstu nosila ta (vsem drugim neviden) lep prstan.
Tako je bilo vse do posebnega videnja, ko jo je Jezus poklical, naj izide iz tega »zaprtega« sveta in se posveti apostolatu. Tako sv. Katarina zadnjih deset let svojega življenja preživi na potovanjih. Sv. Katarina je poleg skrbi za revne in bolne, katerim je s svojo molitvijo pogosto vračala želeno zdravje, postala prava mirovnica med mesti in državami. Bila je svetovalka vladarjev, papežev, kakor tudi preprostega ljudstva. V želji za edinost Cerkve je odšla celo v Avignon k papežu Gregorju XI., in ga s svojo duhovitostjo in odločnostjo prepričala, da se vrne iz Avignona v Rim.
Čeprav je bila nepismena – brez šole, je za seboj pustila veliko Knjigo božjega nauka oz. Dialog (ki prikazuje mistično pot do odrešenja) in kar 381 pisem. Svoje poslanice in modre misli je narekovala drugim, tistim, ki so jo obkrožali in spremljali kot svetnico že za časa njenega življenja.
A sv. Katarina je kljub vsemu temu ostala v duši mistikinja. Hrepeneč po tem, da bi se čim bolj zedinila s svojim nebeškim Ženinom, je leta 1375 v Pisi v kapeli sv. Kristine na čudežen način, kot sv. Frančišek Asiški, prejela stigme – znamenja Jezusovih ran na nogah, rokah in prsih, ki pa jih je skrivala do smrti. Njeno podobnost in poistovetenje z Jezusom Kristusom na nek način potrjuje tudi dejstvo, da je umrla ravno v »Jezusovih letih«, v starosti 33 let, 29. aprila 1380.

Molitev sv. Katarine Sienske
Sveti Duh, pridi v moje srce,
pritegni ga k sebi s svojo močjo, o moj Bog,
in daj mi ljubezen s sinovskim strahom.
Obvaruj me, o neizrekljiva Ljubezen, pred vsako zlo mislijo,
ogrej me, vžgi v meni svojo drago ljubezen
in vsaka bolečina se mi bo zdela lahka.
Oče, dobri Gospod, pomagaj mi pri vsem mojem delu.
Jezus, ti si Ljubezen. Amen.

Zavetnica
Sv. Katarina je zavetnica Italije in Rima ter sozavetnica Evrope. Je zavetnica umirajočih, proti glavobolu in kugi.

Upodobitve
Sv. Katarino upodabljajo v dominikanski tretjeredniški obleki – v dolgi beli obleki s temnim plaščem. Običajno je s srcem, lilijo, križem ali knjigo v roki, na glavi pa s trnjevo krono. Pogosto jo upodabljajo z obolelimi za kugo.

Gradiva:

CITATI sv. Katarine Sienske: Ogenj ljubezni (v SLOV.)

Sv. Katarina Sienska – življenje in duhovnost (v ang.) – 7:37 min: https://www.youtube.com/watch?v=93V_RiqPO70

Sv. Katarina Sienska (ob glasbi) – 1:31 min: https://www.youtube.com/watch?v=W4BR-_LhOVg

FILM – Sv. Katarina Sienska (v it. – s hrv. podnapisi) – 1:51:08 min: https://www.youtube.com/watch?v=_qtIsbR0Fdw

ZA OTROKE – Sv. Katarina Sienska (v ang.) – 23:44 min: https://www.youtube.com/watch?v=iSVrh5FZ_a4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Pij V.: Z rožnim vencem v roki premagal Turke
2025-04-30
Sv. Pij V. je eden najvplivnejših papežev v zgodovini cerkve. Zakaj?

Iz življenja …
Rodil se je leta 1504 na severu Italije v obubožani plemiški družini kot Anton Gizlieri.
Ko je vstopil v red pridigarjev in postal dominikanec, si je privzel ime Mihael. Znan je bil kot zelo vnet in pobožen menih, duhovnik.
Nekaj časa je bil profesor. Leta 1556 je bil imenovan za škofa, leto kasneje za kardinala. Za papeža je bil izvoljen leta 1566 in si privzel ime Pij V. V času svojega pontifikata je reformiral rimsko kurijo in vnesel disciplino v Cerkev po smernicah tridentinskega koncila. Izdal je Rimski katekizem, enoten brevir in preurejen Rimski misal. Slednji je bil v veljavi vse do 2. vatikanskega koncila. Ta papež je se je ves razdajal za duhovno obnovo Cerkve.
Kljub temu, da ni bil spreten politik in diplomat, mu je uspelo organizirati vojaško akcijo, ki je 7. oktobra leta 1571 pri Lepantu premagala turško mornarico. Zasluge za zmago je pripisal Mariji – Materi Božji in molitvi rožnega venca. V spomin in znamenje hvaležnosti ter v kot priporočilo Cerkve za njeno priprošnjo je uvedel praznik rožnovenske Matere Božje, v lavretanske litanije pa dodal vzklik Pomoč kristjanov. Umrl je 1. maja 1572 v Rimu.

Upodobitve
Umetniki ga vedno upodabljajo z brado, pogosto oblečenega v belem dominikanskem oblačilu ali v papeškem oblačilu. V rokah drži rožni venec in misal.

Gradiva:

Sv. Pij V., papež (v hrv.) – 3:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=U8h3P1xCyEc

Papež sv. Pij V. (v ang.) – 2:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=bdUh1XSd3GI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Praznik: Sveti Jožef Delavec - Zavetnik delavcev
2025-05-01
Praznik sv. Jožef Delavec je mlad praznik, saj ga praznujemo šele od leta 1955; glavni praznik sv. Jožefa še vedno ostaja 19. marec. Praznik sv. Jožefa Delavca praznujemo 1. maja, na dan, ki ga je svet dela že leta 1889 izbral za svoj praznik.

Iz življenja …
Sveto pismo Nove zaveze le na enem mestu omenja Jožefov poklic, in sicer v odlomku, ki opisuje Jezusovo vrnitev v Nazaret. »Prišel je v domači kraj in jih učil v njihovi shodnici, tako da so se zelo čudili in govorili: ‘od kod temu ta modrost in ta mogočna dela? Ali ni to tesarjev sin?« (Mt 13,54–55). Marijin mož in Jezusov krušni oče je bil torej »tesar« – mizar, delavec.
Ker je bil tesar, se nam morda na prvi pogled zdi povsem upravičeno, da je Jožef zavetnik delavcev, a le na prvi pogled! Kajti če pogledamo natančneje, lahko v Svetem pismu zasledimo npr., da se na sedmih mestih govori o sv. Pavlu kot o rokodelskem delavcu. On sam piše, da se je s svojimi rokami mučil dan in noč (1 Tes 2,9). Vendar Cerkev ne postavlja sv. Pavla za vzor delavcem, ampak sv. Jožefa. S tem želi povedati, da Jožefova vsakodnevna dejavnost oz. delo ni bilo zgolj naprezanje, ampak tudi zvesto služenje in poslušanje skrivnosti učlovečenega Božjega Sina. In to bi moral biti smisel dela vsakega krščanskega delavca. Delo bi moralo biti apostolska služba, sodelovanje s Kristusom pri delu odrešenja … Bogoslužje tega praznika nas živo opozarja na socialni položaj tega svetnika, katerega je poleg Device Marije Bog najgloblje pritegnil v zgodovino odrešenja, posebej še v skrivnost učlovečenja.
Ta praznik ne slavi delo, temveč delavca, torej človeka.

Gradiva:

Sv. Jožef delavec (v hrv.) – 2:48 min: https://www.youtube.com/watch?v=Zriy3a2bKZ0

Sv. Jožef delavec (v ang.) – 2:00 min: https://www.youtube.com/watch?v=Efek4_aCpyg

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Atanazij: Učenec sv. Antona Puščavnika
2025-05-02
Škof sv. Atanazij je eden velikih starokrščanskih cerkvenih učiteljev.

Iz življenja …
Sv. Atanazij (295–373) se je rodil v Aleksandriji v Egiptu. Bil je visoko izobražen v helenistični kulturi.
Navdušen nad krščanskimi asketskimi ideali je Atanazij že kot mladenič odšel v puščavo, kjer je bil učenec sv. Antona Puščavnika.
Napisal je Antonov življenjepis in tako postal eden od prvih hagiografov.
Nato se je vrnil v Aleksandrijo, kjer je postal diakon aleksandrijskega škofa Aleksandra, in kasneje tudi njegov naslednik na sedežu aleksandrijskega patriarha.
S svojim škofom je sodeloval na I. koncilu v Nici leta 321. V njegovem času so potekali veliki boji proti arianizmu, ki je tajilo Jezusovo božanstvo. In v tem pogledu je bil sv. Atanazij »prvoborec« za Kristusovo božanstvo. Zapustil je kar nekaj teoloških spisov, med katerimi jih je največ posvečenih prav utelešeni Božji Besedi. Zaradi tega je moral celo petkrat v pregnanstvo, tako da je preživel dvajset let ločen od škofijskega sedeža, a je ostal zvest osebi Sina Božjega.

Gradiva:

Sv. Atanazij (v ang.) – 3:16 min: https://www.youtube.com/watch?v=xsiOJxynVc4

Sv. Atanazij (v hrv.) – 2:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=A16X0fgSkgM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Filip in Jakob ml.: Zakaj ta dva apostola častimo skupaj?
2025-05-03
Sv. Filipu in sv. Jakobu ml. je pri nas posvečenih 9 cerkva.

Iz življenja …

Sv. Filip
Sv. Filip je po rodu iz Betsaide ob Genezareškem jezeru. Najprej je bil učenec Janeza Krstnika, nato Jezusa. Bil je prvi, ki ga je Jezus poklical med svoje učence. Kmalu nato je k Jezusu pripeljal svojega prijatelja Natanaela (Jerneja). Janez v svojem evangeliju na več mestih omenja Filipa. Po Jezusovem vnebohodu naj bi, kot pravi izročilo, oznanjal evangelij v Scitiji ob Črnem morju. Mučeništvo je pretrpel v Hierapolisu v Frigiji. Poganski duhovniki so ga dali pribiti na križ in ga na križu visečega kamenjali do smrti.
Sv. Filip je zavetnik kiparjev in slaščičarjev.
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo s križem ali palico v obliki križa.

Sv. Jakob ml.
Sv. Jakob mlajši je bil Alfejev sin, ki je bil brat Jezusovega krušnega očeta sv. Jožefa. Potemtakem je bil Jezusov bratranec. Jezusu naj bi bil po postavi, obrazu, govorici in vedenju zelo podoben. Po vnebohodu je deloval v Jeruzalemu, kjer je po mučeništvu sv. Janeza starejšega postal jeruzalemski škof. Je udeleženec »prvega koncila«. Napisal je eno pismo. Po poročilu zgodovinarja Flavija so ga Judje pobili s kamni med leti 62 in 66, potem ko so ga predhodno pahnili iz vrha templja.
Sv. Jakob ml. je zavetnik umirajočih, farmacevtov …
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo s suknarskim kolom oz. kijem in s knjigo v roki.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je apostoloma Filipu in Jakobu posvečenih devet cerkva (1 župnijska, 7 podružničnih in ena kapela), kot je razvidno iz spodnjega seznama.

CERKVE posvečene apostoloma Filipu in Jakobu

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE s cerkvijo

1.
Ambrus (NM škofija)
Višnje – podružnična

2.
Bloke (LJ nadškofija)
Ravne – podružnična

3.
Črmošnjice (NM škofija)
Srednja vas – podružnična

4.
Kalobje (CE škofija)
Vodruš – podružnična

5.
Laporje – župnijska (MB nadškofija)
Laporje – župnijska

6.
Olimje (CE škofija)
Sela – podružnična

7.
Stara cerkev (NM škofija)
Mlaka – kapela

8.
Škofja Loka (LJ nadškofija)
Valterski vrh – podružnična

9.
Šmartno pri Slovenjem Gradcu (MB nadškofija)
Golavabuka – podružnična

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Florijan: Zavetnik gasilcev
2025-05-04
Danes goduje sv. Florijan, zavetnik gasilcev, ki sodi med najbolj čaščene ljudske svetnike. Zakaj?

Iz življenja …
Sv. Florijan je bil rojen v 3. stoletju v današnji Gornji Avstriji. Bil je vojak, častnik in v začetku 4. stoletja veteran rimske vojske.
V času Dioklecijanovega preganjanja kristjanov je bilo v njegovem mestu zajetih štirideset kristjanov. Florijan je iz solidarnosti z njimi rimskim oblastem priznal, da je tudi sam kristjan. Ujeli so ga, mučili in na koncu vrgli s kamnom okoli vratu v reko (danes Enns). Njegovo truplo je reka čudežno naplavila na neko skalo pod bregom, tako da so ga kristjani lahko dostojanstveno pokopali. To naj bi se zgodilo leta 304. Danes je na tem kraju znameniti benediktinski samostan sv. Florijana. Njegovo češčenje se je razširilo po srednjeevropskih deželah.

Zavetnik
Sv. Florijana so si za svojega zavetnika izbrali gasilci, verniki se k njemu zatekajo v času neurja. Je eden izmed štirinajstih priprošnjikov v sili.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot rimskega častnika s čelado na glavi ter vedrom v roki, s katerim gasi gorečo hišo ali vas.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas je sv. Florijanu posvečenih 32 cerkva in 8 kapel, kot je razvidno iz spodnjih tabel.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Florijanu

Št.
ŽUPNIJA

1.
Kubed

2.
Orehek pri Postojni

3.
Srpenica

4.
Sv. Florijan ob Boču

5.
Sv. Florijan v Doliču

6.
Trzin

7.
Velike Žablje

PODRUŽNIČNE cerkve posvečene sv. Florijanu

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Breznica (LJ nadškofija)
Studenčice

2.
Cerklje na Gorenjskem (LJ nadškofija)
Lahovče (++)

3.
Črmošnjice (NM škofija)
Brezje

4.
Dobrepolje – Videm (LJ nadškofija)
Ponikve

5.
Ilirska Bistrica (KP škofija)
Florijan

6.
Košana (KP škofija)
Buje

7.
Livek (KP škofija)
Jevšček (++)

8.
Ljubljana – Sv. Jakob (LJ nadškofija)
Gornji trg

9.
Loški Potok (LJ nadškofija)
Retje

10.
Mokronog (NM škofija)
Šeginke

11.
Murska Sobota (MS škofija)
Krog (++)

12.
Novo mesto – Šmihel (NM škofija)
Cerovec

13.
Preserje (LJ nadškofija)
Kamnik

14.
Selca (LJ nadškofija)
Bukovica

15.
Semič (NM škofija)
Krvavčji vrh (++)

16.
Sevnica (CE škofija)
Sevnica

17.
Sora (LJ nadškofija)
Tehovec

18.
Spodnja Idrija (KP škofija)
Idrijske Krnice

19.
Škofja Loka (LJ nadškofija)
Sopotnica

20.
Šoštanj (CE škofija)
Florjan

21.
Trebnje (NM škofija)
Račje selo

22.
Vače (LJ nadškofija)
Gora pri Pečah

23.
Vojnik (CE škofija)
Vojnik nad trgom

24.
Volče (KP škofija)
Volčanski Ruti

25.
Vuzenica (MB nadškofija)
Spodnji trg Vuzenica

KAPELE posvečene sv. Florijanu:

Št.
ŽUPNIJA
NASELJE

1.
Cankova (MS škofija)
Beznovci (++)

2.
Črenšovci (MS škofija)
Žižki (++)

3.
Dobrovnik (MS škofija)
Žitkovci

4.
Kočevje (NM škofija)
Golobinjek

5.
Polzela (CE škofija)
Polzela (++)

6.
Sv. Jurij (MS škofija)
Kramarovci

7.
Svetina (CE škofija)
Svetli Dol

8.
Tišina (MS škofija)
Srednji Petanjci

Gradiva:

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Gotard: Za srečen porod
2025-05-05
Škof sv. Gotard je bil iskan prenovitelj …

Iz življenja …
Sv. Gotard se je rodil leta 960 na Bavarskem v vasi Reichensdorf. Kot sin služabnika v benediktinskem samostanu Niederaltaichu je Gotard lahko, ko je odrasel, hodil v tamkajšnjo samostanko šolo. Ker je bil nadarjen se je nadalje šolal v Salzburgu, za kar se je zavzel sam salzburški nadškof. Ko se je vrnil domov, je vstopi v samostan v Niederaltaichu, bil posvečen za duhovnika in leta 996 postal opat tega samostana. Vanj je vpeljal reformo po pravilih sv. Benedikta. Ta samostan je kmalu postal eden od najpomembnejših samostanov velike salzburške nadškofije. Ker so o njegovi uspešni prenovi slišali daleč naokrog, je bil pozvan tudi v druge samostane, da bi v njih pospešil obnovo redovniškega življenja.
Leta 1022 je bil izvoljen za škofa v Hildesheimu. Z vso gorečnostjo je skrbel za gospodarsko, kulturno in duhovno življenje svoje škofije. Umrl je leta 1038. Pokopali so ga v stolnici, njegovo češčenje pa se je hitro razširilo tudi v druge dežele.

Zavetnik
Sv. Gotard je priprošnjik v otroških boleznih, proti revmi in ledvičnim kamnom; k njemu se zatekajo nosečnice za srečen porod; je zavetnik proti blisku in toči.

Upodabljanje
Umetniki ga upodabljajo kot škofa z zmajem pod nogami in s cerkvico v roki.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Gotardu posvečena župnijska cerkev v župniji Šentgotard, ki leži na teritoriju ljubljanske nadškofije.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Dominik Savio: Zavetnik prvoobhajancev
2025-05-06
Sv. Dominik Savio v cerkvenem koledarju svetnikov goduje sicer 9. marca, v salezijanskem bogoslužnem koledarju pa 6. maja.

Zakaj zavetnik prvoobhajancev?
Sv. Dominik Savio je zavetnik prvoobhajancev. »Sveti deček«, kakor ga običajno imenujemo, ni čisto slučajno postal njihov zavetnik. Zavetnik prvoobhajancev ni postal zgolj zato, ker je umrl pred dopolnjenim petnajstim letom in je eden od najmlajših svetnikov v Cerkvi, ampak predvsem zato, ker je s svojimi izredno zrelimi odločitvami pri prvem obhajilu dokazal, da je bil ta dan v njegovem življenju res »naj dan«.

Iz življenja …
Sv. Dominik se je rodil leta 1842 v italijanski Riva di Chieri v Pijemontu. Starša sta se nato preselila v Morialdo. V tamkajšnji župniji je Dominik s petimi leti začel ministrirati. Kot mali sedemletnik je na velikonočni dan leta 1849, ko je pristopil k prvemu obhajilu, zapisal: »Zelo pogosto bom hodil k spovedi, k obhajilu pa vedno, ko mi bo spovednik dal dovoljenje; praznoval bom praznike; moja prijatelja bosta Jezus in Marija; raje umreti kakor grešiti.« Kratko, jasno, odločno, otročje in zrelo hkrati. To svojo »zabeležko« ob prvem obhajilu je dal v molitvenik, in jo pogosto vzel ven in jo prebral. Zato ni čudno, da njegov župnik Dominika pripeljal k ustanovitelju salezijancev sv. Janezu Bosku v Torin, da bi bil v njegovem oratoriju kot eden izmed vzornejših dečkov.
Don Bosko se je v to sam prepričal s sprejemom sv. Dominika v svoj oratorij Valdocco leta 1854. Sveti učitelj je svojemu najboljšemu učencu kmalu postal prvi življenjepisec. Kajti Bog in Brezmadežna Marija, – kateri je Dominik na dan razglašenja dogme o brezmadežnem spočetju 8. decembra 1854 daroval svoje srce proseč, naj rajši umre, kot pa da se mu »pripetita nesreča in stori en sam greh«, – sta prisluhnila »svetemu dečku«, saj sta ga vzela k sebi že 9. marca 1857. Kljub temu je bil Dominik v svojih skoraj petnajstih letih vsakodnevno veder, blag in zgovoren. Devet mesecev pred smrtjo je ustanovil celo Družbo Brezmadežne, v katero je povabil svoje najboljše sošolce, in zanjo sestavil celo pravila.
Za svetega ga je razglasil papež Pij XII. leta 1954, ravno na stoto obletnico od razglasitve dogme Marijinega brezmadežnega spočetja. Otrokom za vzor, odraslim kot opozorilo, naj bolje gledajo na svoje otroke, ki so lahko kljub svojim mladim letom že precej zreli.

Zavetnik
Sv. Dominik Savio je zavetnik prvoobhajancev, ministrantov, mladinskih skupin, katoliške mladine, tudi mladih prestopnikov…

Upodobitve
Najpogosteje ga upodabljajo skupaj s svojim učiteljem sv. Janezom Boskom ali ob kipu Brezmadežne Marije.

Gradiva:

Sv. Dominik Savio (v ang.) – 3:35 min: https://www.youtube.com/watch?v=6wmLFy5OJcA

FILM Življenje sv. Dominika (v špan.) – 1:16:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=fdyuL-UPuQQ

Sv. Dominik Savio (1. del) (v it.) – 21:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=P0Q1wYqGLNM

Sv. Dominik Savio (2. del) (v it.) – 24:47 min: https://www.youtube.com/watch?v=jnLSM2zPxPI

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Dujam: Priljubljen zavetnik Splita
2025-05-07
Škof sv. Dujam iz Salone je mučeniško smrt pretrpel v času Dioklecijanovega preganjanja kristjanov.
Je priljubljen zavetnik mesta Split in splitsko-makarske nadškofije. V Splitu 7. maja praznujejo že od nekdaj slovesno s procesijo, le za časa komunistične oblasti je bilo njegovo češčenje omejeno na prostore splitske katedrale.

Iz življenja …
Sv. Dujam, latinsko Domnius (Doimus), dalmatinsko sv. Duje, kot mu pravijo še zlasti v Splitu, je škof in mučenec iz Salone. O njegovem življenju in mučeništvu obstoji šest izročil, ki se med seboj nekoliko razlikujejo.
Najverjetneje je mučeništvo pretrpel 10. aprila 304, to je v času Dioklecijanovega preganjanja kristjanov.
Po nekaterih izročilih sodeč, ki nikakor niso redka za prve mučence, naj bi Dujam že kot deček prišel iz Sirije v Rim in bil učenec sv. Petra, nato pa odšel v Ilirik, kjer je bil imenovan za škofa v Saloni. A to izročilo se kaže za manj verjetno, saj več dejstev govori v prid izročilu, ki pravi, da je mučeništvo pretrpel v času Dioklecijanovega preganjanja kristjanov, in kar pomeni, da je živel pozneje.
Pokopali so ga na Manastirinama blizu Salone, nad njegovim grobom pa je bila kmalu zgrajena veličastna bazilika, okoli nje pa veliko pokopališče, saj so mnogi želeli biti pokopani blizu mučencev. Opat Martin je del zemeljskih ostankov sv. Dujma prenesel v krstilnico bazilike v Lateranu, in to v kapelo sv. Venancija. Drugi svetnikovi zemeljski ostanki pa se danes nahajajo v splitski katedrali.
Sv. Dujam je eden od naslednikov prvega salonskega škofa sv. Venancija.
Katedrala sv. Duje je skupaj s kompleksom Palače vpisana v UNESCO seznam svetovne kulturne dediščine. Ker je zapisano v enem izročilu, da je bil ubit 7. maja 307, ga prebivalci Splita že od starih časov slave tega dne, čeprav je bolj gotovo mučeništvo pretrpel 10. maja leta 304.

Gradiva:

Sv. Dujam (v hr.) 2:32 min: https://www.youtube.com/watch?v=1AA9aikGAyE

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Bl. Ulrika Nisch: Svetost v kuhinji - "Želim biti ljubezen."
2025-05-08
Ulrika Nisch je prva blažena usmiljena sestra sv. Križa.

Iz življenja …
Rodila se je 18. septembra 1882 v vasi Oberdorf na jugozahodu Nemčije kot najstarejša od štirinajstih otrok. Že dan po rojstvu je bila krščena in dobila ime Frančiška. V šoli je bila povprečna učenka. Pri trinajstih letih je prejela prvo sveto obhajilo in birmo. Od tedaj so v njenem življenju v polnosti vidni darovi Svetega Duha.
Sprva je delala kot hišna pomočnica, pri dvajsetih letih pa vstopila v samostan usmiljenih sester sv. Križa v Hegneu in dobila redovniško ime Ulrika. V tej mali nemški vasici ob Bodenskem jezeru je kot redovnica delala v kuhinji. Odlikovali so jo ponižnost, nežnost in ljubezen do Jezusovega križa.
Zbolela je za tuberkulozo in umrla na današnji dan leta 1913.
Njen grob v Hegneu so začeli obiskovati številni ljudje in sprožili postopek beatifikacije.
Za blaženo jo je razglasil sv. papež Janez Pavel II. leta 1987.

Nekaj njenih misli
»Želim imeti ljubezen do vseh, ljubezen, ki je vsem vse in ki vse izgrajuje.«
»Bog ve, kako ravnati s šibkimi in kako z močnimi!«
»Brez molitve ni milosti, brez milosti pa ni veselja in miru!«
»Želim biti ljubezen.«
Ne sprašuj po meni, ampak po Njem; le tako boš izvedel, kdo sem!
Ni pomembno, kaj se dela; pomembno je, da je to storjeno iz ljubezni do dragega Boga.
Držite se, saj bo bolje. Pokažite vse to Odrešeniku.
Tako boste svoji kroni (večnega življenja) dodali še en biser.
Odrešeniku ljubezni; Odrešeniku je vse mogoče.
Ljubezen nima meja!
Tu na zemlji čas hitro teče, kmalu bomo v nebesih.
Zahvaljujem se ti, o Bog, za vse ure svojega življenja.
Daj mi milost, da bom živela v polnosti in radostno umrla.
Priporočamo se Marijinemu srcu in Jezusovim ranam zdaj in vekomaj. Amen.

Gradiva:

Bl. S. Ulrika Nisch – ob fotografijah (hr.) – 14:42 min: https://www.youtube.com/watch?v=AVVyRbhLlK4

MISLI sv. Ulrike Nisch (v hr.) – 5:36 min: https://www.youtube.com/watch?v=Cpwh3LwG4bE&t=61s

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Katarina Bolonjska: Zavetnica slikarjev
2025-05-09
Klarisa sv. Katarina Bolonjska je oboževala glasbo, poezijo, slikarstvo.

Iz življenja …
Sv. Katarina se je rodila 8. septembra 1413 v Bologni v Italiji v plemiški družini. Otroštvo je preživela na dvoru v Ferrari.
Oboževala je glasbo, poezijo in slikarstvo. Ko se je po očetovi smrti njena mati ponovno poročila, je štirinajstletna Katarina vstopila v red klaris. Vse svoje talente je posvetila redovniškemu življenju, kjer je bila vratarica, pek, perica; opravljala je torej majhna samostanska dela, ne da bi ji bilo izpod časti. Hkrati pa je tudi slikala in igrala. Kasneje so ji zaupali službo voditeljice novink.
V rodnem mestu v Bologni je ustanovila samostan klaris in ga vodila vse do smrti. Umrla je pri petdesetih letih.
Svojim novinkam je govorila, da do nebes vodita dve stopnici: ena so dobra dela, druga pa ponižanja, ki jih je veliko v življenju. Za seboj je poleg slikarskih del zapustila tudi Spis o sedmih duhovnih orožjih.

Upodobitve
Sv. Katarino Bolonjsko umetniki upodabljajo v redovni obleki z lilijo ali križem v roki.

Zavetnica
Sv. Katarina je zavetnica umetnikov, slikarjev.

Gradiva:

Sv. Katarina Bolonjska: Zavetnica umetnikov (v ang.) – 2:09 min: https://www.youtube.com/watch?v=G7lYe0TX6YA

Sv. Katarina Bolonjska (v ang.) – 3:12 min: https://www.youtube.com/watch?v=-wKY-xYTrAc

Sv. Katarina Bolonska (v it.) – 6:17 min: https://www.youtube.com/watch?v=YtrC_XzsLKM

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Damijan de Veuster: Zavetnik obolelih za aidsom
2025-05-10
Apostola gobavcev so pokopali gobavci, na nagrobni spomenik pa zapisali: »V spomin na častitljivega očeta Damijana de Veusterja, ki je umrl kot mučenec ljubezni.«

Iz življenja …
Sv. Damijan se je rodil 3. januarja 1840 kot sedmi otrok v kmečki družini v Tremelu v Belgiji, iz katere so izšli kar štirje redovni poklici: dve sestri in dva brata. Njegovo krstno ime je bilo Jožef. Pri osemnajstih letih, ko so v njegovi župniji redemptoristi imeli ljudski misijon, se je odločil za redovni poklic. Vstopil je v red presvetega Srca Jezusovega v Leuvenu, v katerem je bil že bil njegov brat (p. Pamfil). Dobil je redovniško ime Damijan.
Ta red je bil zadolžen za pastoralno oskrbo otokov v Tihem oceanu. Sam je želel biti le brat laik, a so ga predstojniki poslali na študij teologije. Ko je bilo treba na misije poslati nove sile, se je Damijan prostovoljno javil, da gre v misijo namesto svojega brata Pamfila, ki je pravkar zbolel. Tako je leta 1863 z ladjo prispel v pristanišče havajskega glavnega mesta Honolulu. Tam je dva meseca kasneje prejel duhovniško posvečenje in začel nadomeščati bolnega misijonarja. Naučil se je jezik domorodcev. Ti so ga imeli zelo radi.
Nekaj časa je deloval na Havajih, potem pa se je javil za Molokaj, »otok bede, smrti«, kjer je bilo okrog 800 gobavcev. Umirali so brez duhovnika.
Ko je prišel tja, je imel 33 let. Bil je poln moči. Ves se je dal na razpolago gobavcem. Mnogi gobavci so se ob njegovem zgledu spreobračali in se dali krstiti. Naposled je zbolel tudi p. Damijan sam. Kljub neozdravljivi bolezni ni prenehal s svojim apostolskim delovanjem. O njem se je razširil glas, da je apostol gobavcev in kmalu so v Molokaj prispeli misijonarji in misijonarke. P. Damijan je za svoje delo prejel več priznanj havajske vlade.
Umrl je 15. aprila 1889. Pokopali so ga gobavci, na nagrobni spomenik pa zapisali: »V spomin na častitljivega očeta Damijana de Veusterja, ki je umrl kot mučenec ljubezni.«
Za blaženega je bil razglašen leta 1994, za svetega pa 11. oktobra 2009.

Zavetnik
Sv. Damijan je zavetnik gobavcev, obolelih za aidsom; priprošnjik proti gobavosti.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo v redovni obleki. Dosegljive so njegove fotografije s klobukom in okroglimi očali.

Gradiva:

Sv. Damijan de Veuster (v hr.) – 2:36 min: https://www.youtube.com/watch?v=W19nttDTWGA

FILM Sv. Damijan de Veuster (v ang.) – 2:02 min: https://www.youtube.com/watch?v=AweoZYsiCu4

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Ignacij Lakonski: Zavetnik bodočih mater
2025-05-11
Sv. Ignacij Lakonski je največji »čudodelnik« med kapucini. Ljudje so ga cenili in imeli radi.

Iz življenja …
Sv. Ignacij Lakonski se je rodil leta 1701 v Laconiju na Sardiniji. Pri krstu so mu dali ime Frančišek. Kot deček je zelo rad prihajal v cerkev in molil. Ker pa v njegovem kraju ni bilo šole, ni znal brati in pisati.
Ko je pri osemnajstih letih hudo zbolel, se je zaobljubil Božji Materi Mariji, da bo postal kapucin, če ozdravi. A potem so ga kapucini zaradi slabega zdravja komaj sprejeli. Med njimi ni bil posebno cenjen, a so mu dovolili, da je naredil zaobljube.
Samostanska skupnost mu je zaupala, da prosjači za potrebe bratov, najprej v rodnem mestu, potem pa štirideset let v glavnem mestu Sardinije, v Cagliariju.
Ko je br. Ignacij pobiral bero, pa je tudi misijonaril: ljudi je poučeval v veri in z njimi molil. Imel je dar prerokovanja, pripisujejo pa mu tudi številne čudežne ozdravitve. Je največji »čudodelnik« med kapucini. Ljudje so ga cenili in imeli radi.
Umrl je 11. maja 1781, star osemdeset let.
Papež Pij XII. ga je leta 1940 razglasil za blaženega, leta 1951 pa za svetega.

Upodabljanje
Sv. Ignacija Lakonskega umetniki najpogosteje upodabljajo z beraško malho in palico pred križem.

Zavetnik
Je zavetnik bodočih mater.

Gradiva:

Sv. Ignacij (v it.) – 3:45 min: https://www.youtube.com/watch?v=kexXh_DVJNI

Sv. Ignacij (v ang.) – 1:15 min: https://www.youtube.com/watch?v=Jee98j58gvU

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Leopold Mandić: Mali mož z velikim duhom
2025-05-12
Zakrament sv. spovedi bi lahko bilo »drugo ime« sv. Leopolda Mandića, kajti celih štirideset let je prebil v spovednici, neumorno spovedujoč tudi po dvanajst ur na dan. Vsak je bil dobrodošel, še zlasti pa duhovniki.

Iz življenja …
Sv. Leopold Mandić, s krstnim imenom Bogdan, se je rodil 12. maja 1866 v Hercegnovem pri Boki Kotorski. Bil je najmlajši, dvanajsti otrok globoko vernih staršev, in s tem potrdil resnico, da se v družinah s številnimi otroki skoraj vedno najde vsaj en »pravi biser«. Sv. Leopold je bil od malega vsako jutro s starši pri sv. maši in sv. obhajilu.
Šestnajstleten je vstopil v semenišče kapucinov v Vidmu z željo, da bi delal predvsem na področju ekumenizma. Po letu noviciata je kot br. Leopold odšel na študij v Padovo in Benetke. Tu je leta 1890 prejel mašniško posvečenje, še vedno z globoko željo delovati na versko mešanih področjih za edinost krščanstva. A predstojniki so ga po krajšem bivanju v Zadru, Kopru in na Reki, poslali v samostan v Padovi.
Tedaj se je sv. Leopold odločil svoja ekumenska prizadevanja voditi na povsem edinstven način, rekoč: »Odslej bo moj Vzhod vsaka duša, ki me bo prosila za spoved!« Spoznal je namreč, da s tem, ko posvečuje kristjane na Zahodu, rešuje tiste na Vzhodu. Vsakega človeka, ki je prišel k spovedi, je želel sprejeti s tako zavzetostjo in ljubeznijo, kakor da bi prišel k njemu pravoslavni kristjan.
Svetnik, katerega majhno telo ni preseglo 135 cm, duhovno pa pravi velikan, se »zapre« v spovednico. Pred njo so iz dneva v dan daljše vrste spokorjencev. V njej so visoki intelektualci, profesorji in zdravniki, kakor tudi preprosti ljudje in duhovniki. Vse je pritegnila skromnost, človeškost, preprostost in ljubezen, ki jo je neutrudno razdajal sv. Leopold Mandić.
Umrl je 30. julija 1942 v Padovi. Za blaženega ga je leta 1976 razglasil papež Pavel VI., za svetega pa le sedem let pozneje sv. papež Janez Pavel II.

Zavetnik
Sv. Leopold Mandić je zavetnik spovednikov.

Gradiva:

Sv. Leopold Mandić – FILM (v hr.) – 1:45:38 min: https://www.youtube.com/watch?v=ps5V0iCChkM

PODOBICA z molitvijo sv. Leopolda Mandića – v slov.

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Fatimska Mati Božja: Prikazanja leta 1917
2025-05-13
Sv. papež Janez Pavel II. je pripisal čudežu fatimske Marije, da je preživel atentat 13. maja 1981.

Zgodilo se je …
V Fatimi na Portugalskem se je Marija leta 1917 večkrat prikazala trem otrokom, revnim pastirčkom – Luciji, Jacinti in Frančišku Marto. Prikazala se jim je vsakega trinajstega v mesecu.
Povabila jih je k molitvi, pokori in žrtvovanju za spreobrnjenje grešnikov in za mir v svetu. Tedaj je bil čas prve svetovne vojne.
Prikazanja so spremljali čudeži.
Franček in Jacinta sta umrla v otroški dobi; papež Janez Pavel II. ju je razglasil za blažena.
Lucija je živela dolgo in fatimska Mati Božja jo je učila, kako razširi pobožnost Brezmadeženega Marijinega Srca. Umrla je leta 2005 kot redovnica karmeličanka.
Danes Fatimsko Mati Božjo ne častimo le v Fatimi, ampak po vsem svetu.

Gradiva:

Ali ste vedeli? Fatima (v ang.) – 3:51 min: https://www.youtube.com/watch?v=FcUTFueHJIY

Ob 100-letnici prikazanja Fatimske Matere Božje (v ang.) – 27:58 min: https://www.youtube.com/watch?v=RxZBxEJz1v8

Fatimska Mati Božja (v hr.) – 3:06 min: https://www.youtube.com/watch?v=V32-FiFxPz0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Bonifacij: Ledeni mož
2025-05-14
Sv. Bonifacij je tretji od ledenih mož (Pankracij, Servacij, Bonifacij), ki godujejo od 12. do 14. maja.
Naši predniki so veliko dali na ledene može. V dneh njihovih godov so kurili po sadovnjakih in vinogradih, da bi se obvarovali slane in pozebe. Ko so bili ti nevarni dnevi mimo, so si končno lahko oddahnili.

Iz življenja …
Po izročilu se je Bonifacij rodil v Rimu. Bil je suženj, upravitelj velikega premoženja mlade Rimljanke Agleje. Oba sta bila kristjana, a sprva nista živela krščansko. Agleja je Bonifacija zaradi njegovega dekadentnega življenjskega sloga poslala v Malo Azijo, kjer je ravno divjalo preganjanje kristjanov pod cesarjem Galerijem. Od tam naj bi ji prinesel relikvije rimskih mučencev, ki jih je častila in se jim priporočala.
V Tarzu v današnji Turčiji je Bonifacij spoznal, kako kruto mučijo in pobijajo kristjane. Njihovo pričevanje o veri in zaupanje v Boga, ko so umirali, sta ga tako ganila, da se je nenadoma tudi sam prepoznal za kristjana in se spreobrnil.
Preganjalci so ga takoj zgrabili, mučili in potopili v kotel vrele smole. Ker je bil še živ, so ga na koncu obglavili. To se je zgodilo 14. maja 306.
Njegovi spremljevalci so našli njegovo truplo in ga prinesli Agleji v Rim, skupaj z zahtevanimi relikvijami mučencev. Ta se je spreobrnila in Bonifacija pokopala v Rimu, na njegovem grobu pa zgradila cerkev. Svoje imetje je razdelila ubogim in se umaknila v samostan.

Upodobitve
Večina umetnikov upodablja njegovo mučenje v vreli smoli.

Foto: Pixabay
Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Zofija: Zakaj »mokra«?
2025-05-15
Danes je dan »mokre Zofke«. Ljudska modrost pravi, da če Zofka zemlje ne poškorpi, vreme poleti prida ni.
Gre za svetnico, ki goduje danes, bila pa je krščanska mučenka v Rimu.

Iz življenja …
O sv. Zofiji, svetnici iz prve krščanske dobe, ni zanesljivih podatkov, tako da se lahko opiramo le na izročila.
Obstajata dve različni izročili o sv. Zofiji.
Po enem izročilu je bila Zofija mlada Rimljanka, devica, ki je pretrpela mučeništvo v času Dioklecianovega preganjanja kristjanov okoli leta 304. Del njenih relikvij je v cerkvi sv. Martina v Rimu. Strasbourški škof Remigius je leta 778 relikvije te sv. Zofije prenesel v alzaški ženski samostan Eschau.

Po drugem izročilu pa je bila sv. Zofija vdova iz Milana, ki je bila 15. maja leta 130 obglavljena skupaj s svojimi tremi hčerami Fides, Spes in Karitas (Vera, Upanje in Ljubezen, prim. 1 Kor 13, 13).

Zavetnica
Zofija, je, kot njeno grško ime »sofia« pove, simbol modrosti.
Zofka v koledarju sledi ledenim trem možem. Ljudski jeziki ji radi pravijo »hladna, mokra oz. polulana Zofka«.Druga Zofka je zavetnica vdov. Imena njenih hčerk so zelo popularna v Rusiji (Vera, Nadeshda in Lyubov) ter v ZDA (Faith, Hope in Love).

Upodobitve
Medtem, ko o mladi mučenki Zofiji najdemo komaj kakšno upodobitev, so ikone ali druge podobe Zofije skupaj z utelešenimi krščanskimi vrlinami zelo pogoste, še zlasti v vzhodnem krščanskem prostoru. Umetniki jo najpogosteje upodabljajo kot mater treh hčera z mečem, palmo ali knjigo v roki.

Gradiva:

Sv. mučenke Vera, Nada, Ljubezen in mati Zofija (v hr.) – 1:13 min: https://www.youtube.com/watch?v=op82wIO44rU

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Janez Nepomuk: Mučenec spovedne molčečnosti
2025-05-16
Duhovnik sv. Janez Nepomuk nosi častni naziv »mučenec spovedne molčečnosti«.

Iz življenja …
Janez se je rodil okoli leta 1350 v Pomuku (ta se je kasneje preimenoval v Nepomuk) na Češkem. Ker so ga starši izprosili od Boga, so mu dali ime Janez, podobno kakor sta Zaharija in Elizabeta poimenovala svojega od Boga izprošenega sina. Njegov oče je bil sodnik.
Po duhovniškem posvečenju leta 1380 je Janez v Padovi doktoriral iz kanonskega prava in kmalu po vrnitvi v Prago postal generalni vikar nadškofa Janeza Jenštejna.
V času češkega kralja Vaclava IV. leta 1393 so ga v Pragi prijeli, mučili, nato pa ponoči njegovo truplo vrgli s Karlovega mostu v Vltavo.
O njem obstajajo številne legende, ki kažejo, da je priljubljen svetnik med ljudmi.
Po razširjeni legendi naj bi bil Janez Nepomuk spovednik kraljice Ivane in ker ni hotel razkriti njene skrivnosti ljubosumnemu kralju, ga je ta dal umoriti. Nepomuk je tako stoletja veljal za žrtev spovedne molčečnosti.

Češčenje
Češčenje sv. Janeza Nepomuka se je zelo razširilo od konca 17. stoletja z namenom, da bi po eni strani izpodrinil »narodnega svetnika« Jana Husa, po drugi strani pa za spodbujanje zakramenta sv. spovedi. Za svetnika je bil razglašen leta 1729. Njegovo češčenje se je razširilo zlasti v deželah habsburške monarhije. Kipi Janeza Nepomuka krasijo nešteto mostov.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot duhovnika (s štolo in biretom na glavi) s križem in palmo v roki, s kazalcem na ustnicah in z vencem šestih zvezd okrog glave – te naj bi pokazale, kje v Vltavi leži njegovo truplo, da so ga lahko našli.

Zavetnik
Je zavetnik duhovnikov, spovednikov in spovedne molčečnosti, čolnarjev, mlinarjev; mostov; je priprošnjik proti obrekovanje in proti povodnji. Je zavetnik Češke; drugi zavetnik jezuitskega reda.

Cerkve v Sloveniji
Pri nas je sv. Janezu Nepomuku posvečenih sedem cerkva in štiri kapele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Janezu Nepomuku:

ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Nova Oselica (LJ nadškofija)
Nova Oselica

2.
Razkrižje (MS škofija)
Razkrižje

PODRUŽNIČNE CERKVE:

1.
Gornja Polskava (MB nadškofija)
Bukovec

2.
Hrenovice (KP škofija)
Rakulik

3.
Radlje ob Dravi (MB nadškofija)
Št. Janž nad Radljami

4.
Sromlje (CE škofija)
Volčje

KAPELE:

1.
Idrija (KP škofija)
Idrija

2.
Kapela pri Radencih (MS škofija)
Hrastje Mota

3.
Ljutomer (MS škofija)
Mota

4.
Sv. Križ nad Mariborom (MB nadškofija)
Gaj nad Mariborom

5.
Vrhpolje (LJ nadškofija)
Zgornji Tustanj

Gradiva:

Sv. Janez Nepomuk (v hr.): 2:29 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Paskal Bajlon: Zavetnik evharističnih združenj in bratovščin
2025-05-17
Sv. Paskal Bajlon je zavetnik vseh evharističnih združenj in bratovščin.

Iz življenja …
Sv. Paskal se je rodil 16. maja 1540 v Aragoniji v Španiji. Že kot otrok si je pri bogatem kmetu služil kruh kot pastir. Na paši se je naučil brati. Bil je tako zelo pobožen, da so mu ljudje rekli »sveti pastir«.
Želel je postati frančiškan, zato je potrpežljivo čakal na ta trenutek: leta 1546 je vstopil v ta red, kjer je skrbno in predano opravljal službo samostanskega vratarja, zlasti v samostanu v Villa Real pri Valenciji. Preprosti, globoko verni redovnik je bil mistik, večino svojega prostega časa pa je preživel pri češčenju svete evharistije. Posebno je častil Jezusovo mati Marijo in Gospoda v najsvetejšem zakramentu. Njegova ljubezen do Gospoda se je odražala zlasti v njegovi ponižni ljubezni do bližnjega in požrtvovalni prijaznosti. Sam pravi:
»Človek mora imeti do Boga srce ubogljivega otroka, do bližnjega srce ljubeznive matere, do samega sebe pa srce strogega sodnika.«

Umrl je 17. maja 1592. Takoj po njegovi smrti v njegovem zadnjem samostanu v Villa Realu blizu Valencije so se na njegovem grobu zgodili številni čudeži.
Za seboj je zapustil majhno knjižico svojih duhovnih izkušenj. Ta ljudi spodbuja, da si prizadevajo živeti globlje krščansko življenje.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot frančiškanskega brata pri evharističnem češčenju, s pastirsko palico in vrtno lopato, z verigami okoli telesa, oziroma z monštranco in hostijo.

Zavetnik
Paskal je bil kanoniziran leta 1690. Leta 1897 je bil razglašen za zavetnika vseh evharističnih združenj in bratovščin. Je zavetnik pastirjev, kuharjev; tudi žena, zlasti tistih, ki si iščejo ženina.

Gradiva:

Sv. Paskal Bajlon (v ang.) – 1:10 min: https://www.youtube.com/watch?v=VpMHLiKS6Kw

Sv. Paskal Bajlon (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=slmZP2pC2io

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Feliks Kantališki: Prvi kapucin svetnik - Vesel svetnik :-)
2025-05-18
Sv. Feliks Kantališki, znan tudi kot brat Deogratias, je prvi brat kapucin, ki je bil razglašen za svetnika.

Iz življenja …
Sv. Feliks Kantališki se je rodil leta 1515 v umbrijskem mestecu Cantalice v Italiji. Sprva je opravljal pastirska in hlapčevska dela. Kot pastir je več ur molil pred razpelom, ki ga je vdolbel v drevo. Leta 1543 je nepismen vstopil v kapucinski red za brata. Bil je v različnih samostanih. Nazadnje so ga poslali v Rim.
Štirideset let je vsak dan hodil prosjačiti po mestu za svoje brate in se za vsak dar zahvalil “Deo gratias!” (“Bog ti poplačaj!”) Zato so ga ljudje imenovali samo še brat Deogratias.
Bil je poosebljena preprostost, veseljak, ki je znal rimskim otrokom zapeti tudi pesmi. Beračem je dajal iz vreče in s svojimi šaljivimi domislicami mnogim Rimljanom privabil nasmeh na obraz. Odlikovala ga je frančiškanska preprostost in »popolno veselje« sv. Frančiška.
Prijateljeval je s sv. Karlom Boromejskim in sv. Filipom Nerijem, spoštovali so ga ljudje višjega položaja, ki so ga prosili za nasvet. Feliks je imel dar prerokovanja in je napovedal dve papeževi izvolitvi. Prav tako je ozdravljal bolne in obujal mrtve otroke v življenje.
Umrl je 18. maja 1587 v Rimu.

Upodobitve
Sv. Feliksa umetniki najpogosteje upodabljajo z detetom Jezusom v naročju, z beraško malho in rožnim vencem, včasih z napisom »Deo Gratias«.

Zavetnik
Je zavetnik kapucinskih bratov, mater in otrok.

Gradiva:

Sv. Feliks Kantališki (v ang.) – 5:45 min: https://www.youtube.com/watch?v=fzvpiyAsHTo

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Celestin Peter V.: Puščavnik, odstopil s svetega sedeža
2025-05-19
Sv. Celestin Peter V. (Peter Moronski) je bil najprej puščavnik. Njegova izvolitev za papeža je bila presenečenje.
Je zadnji papež, ki je pred papežem Benediktom XVI. odstopil s svetega sedeža.

Iz življenja …
Sv. Celestin, papež je bil naprej puščavnik, ki je živel pod imenom Peter Moronski. V bližnji gori Maiella je zasnoval večjo eremitsko naselbino, in pridruževali so se mu novi in novi učenci. Živeli so na temelju benediktinskih pravil. Kmalu je zaslovel kot sposoben duhovni voditelj s številnimi krepostmi.
V Cerkvi je užival ugled, zato so ga kardinali izbrali za papeža, saj se niso mogli dogovoriti o kandidatih iz svojih vrst. A papež Celestin V. je hitro spoznal, da papeška služba ni zanj, in je odstopil od nje ter se vrnil v svojo puščavo.
Umrl 19. maja 1296 je v sluhu svetosti. Pokopan je v La Aquili, kjer so mu pozneje postavili lepo baročno cerkev.

Gradiva:

Papež sv. Celestin V. (v ang.) – 2:01 min: https://www.youtube.com/watch?v=UCM6N0ldfT0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Bernardin Sienski: Častilec Imena Jezusovega
2025-05-20
Sv. Bernardin Sienski je ljudski pridigar 15. stoletja, ki je trikrat odklonil ponujeno škofovsko čas.
Vplival je tudi na svetost drugih. Njegov učenec je bil npr. sv. Janez Kapistran.

Iz življenja …
Sv. Bernardin se je rodil leta 1380 blizu Siene kot Bernardino de Albizeschi. Po smrti staršev je živel pri pobožni teti in študiral pravo na sienski univerzi. Ko je izbruhnila kuga, je nesebično pomagal bolnim in umirajočim in razdelil svoje premoženje revnim. K frančiškanom se je pridružil leta 1402 leta in leto kasneje prejel mašniško posvečenje.
Kmalu je postal priljubljen ljudski pridigar. Po zgledu sv. Frančišeka Asiškega je oznanjal ljubezen, pokoro in mir. Vplival je tudi na svetost drugih. Njegov učenec je bil npr. sv. Janez Kapistran.
Bernardin je posebno častil Ime Jezusovo, zato je z njegovim simbolom okrasil številne cerkve, javne stavbe in običajne hiše. Zaradi te pobožnosti (IHS) je imel tudi probleme. Na koncu so mu ponudili škofovska mesta v Sieni, Ferrari in v Urbinu. Bernardin se je zahvalil za izkazano čast, a želel je ostati običajni redovnik. »Običajen«? Pisal je dogmatične spise.
Umrl je 20. maja 1444, papež Nikolaj V. pa ga je samo šest let kasneje razglasil za svetega. Kajti vsi so že vedeli, da je svet.
Sv. Ignacij Lojolski je le okrog sto let po njegovi smrti izbral znak IHS, Bernardinov »grb«, za simbol jezuitskega reda.

Zavetnik
Sv. Bernardin je priprošnjik v različnih boleznih.

Upodobitve
Umetniki ga najpogosteje upodabljajo kot manjšega brata asketsko koščenega obraza. Pogosto so ob njem upodobljene tudi škofovske mitre, ki jih je zavrnil.

Gradiva:

Sv. Bernardin Sienski (v hr.) – 3:03 min: https://www.youtube.com/watch?v=pvqxZSqk7Oc

Sv. Bernardin Sienski (v ang.) – 1:55 min: https://www.youtube.com/watch?v=DG_-KCeJTrg

Življenje sv. Bernardina iz Siene (v it.) – 8:25 min: https://www.youtube.com/watch?v=Ob57B-53WlY

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
