Sveti Egidij (Tilen): Eden izmed 14 priprošnjikov v sili
2025-09-01
Sv. Egidij oziroma Tilen je eden izmed 14 priprošnjikov v sili in eden najbolj češčenih svetnikov v Franciji. Pri nas mu je posvečenih 18 cerkva. Znan je vremenski pregovor: »Kakršno bo vreme na sv. Egidija kazalo, bo tudi ves mesec ostalo.«

Iz življenja …
Sv. Egidij oziroma sv. Tilen (Ilj) se je rodil okoli leta 650 v Atenah v Grčiji kot edini sin atenskega kralja. Sv. Egidij je po smrti svojih premožnih staršev podedovano premoženje razdelil med siromake, sam pa se je vkrcal na ladjo za Egipt, da bi se pridružil tamkajšnjim puščavnikom.

A ladja ni pristala v Egiptu, pač pa na jugu Francije. Tu je sv. Egidij živel kot puščavnik v samoti ob bregu reke Ron. Ker je živel tako svetniško, mu je Bog poslal košuto, ki ga je v njegovi votlini obiskovala in hranila s svojim mlekom. Nekega dne pa je na lovu zahodnogotski kralj Flavij (ali Vambo) s puščico streljal košuto in pomotoma zadel sv. Egidija. Ko je videl krvavečega Egidija, ob njem pa nepoškodovano košuto, ga je želel obvezati in mu ponuditi denar, a puščavnik je to zavrnil in ga prosil, naj zgradil samostan tu v samoti. Kralj je ves vesel, da lahko popravi svojo napako, izpolnil to puščavnikovo željo. Tako je okoli leta 680 v Provansi nastal samostan Saint-Gilles, ki ga je sv. Egidij vodil kot opat po pravilih sv. Benedikta vse do svoje smrti. Tu je umrl 1. septembra 720.
Njegov grob je obiskalo mnogo romarjev, ki so odhajali v Santiago de Compostela, saj leži na tej romarski poti. Njegovo češčenje se je močno razširilo, njegove zemeljske ostanek pa so kasneje prenesli v baziliko v Toulousu v Franciji.

Upodobitve
Umetniki sv. Egidija upodabljajo kot puščavnika s košuto ob strani in s puščico. Oblečen je v opatovsko benediktinsko obleko s knjigo in opatovsko palico.

Zavetnik
Sv. Egidij je eden izmed 14 priprošnjikov v sili in eden najbolj češčenih svetnikov v Franciji. Je zavetnik Koroške in Štajerske, Toulousa, Celovca, Gradca …; je zavetnik mladih mater, pastirjev, lovcev, lokostrelcev, beračev; je priprošnjik proti kugi, rakavim obolenjem, duševnim boleznim, zapuščenosti, nerodovitnosti pri ljudeh in živalih, za dobro vreme.

Cerkve na Slovenskem
Sv. Egidiju je pri nas posvečenih 18 cerkva (10 župnijskih, 8 podružničnih), kot je razvidno iz spodnje tabele.

ŽUPNIJSKE CERKVE posvečene sv. Tilnu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)

1.
Besnica (LJ nadškofija)

2.
Javorje nad Škofjo Loko (LJ nadškofija)

3.
Mokronog (NM škofija)

4.
Ravne na Koroškem (MB nadškofija)

5.
Št. Ilj pod Turjakom (MB nadškofija)

6.
Št. Ilj pri Velenju – Arnače (CE škofija)

7.
Št. Ilj v Slovenskih Goricah (MB nadškofija)

8.
Vipolže (KP škofija)

9.
Višnja gora (LJ nadškofija)

10.
Zreče (MB nadškofija)

PODRUŽNIČNE CERKVE posvečene sv. Tilnu:

Št.
ŽUPNIJA (škofija)
NASELJE s cerkvijo

1.
Dramlje (CE škofija)
Šentilj

2.
Komen (KP škofija)
Sveto (++)

3.
Laporje (MB nadškofija)
Kočno

4.
Osilnica (NM škofija)
Ribjek (++)

5.
Preddvor (LJ nadškofija)
Srednja Bela (++)

6.
Pregarje (KP škofija)
Prelože

7.
Radlje ob Dravi (MB nadškofija)
Gornja Vižinga

8.
Vodice (LJ nadškofija)
Repnje

Gradiva:

Sv. Egidij (v ang.) 0:56 min: https://www.youtube.com/watch?v=JFRgl0y-vj8

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Salomon Leclercq: Zavetnik preganjanih kristjanov
2025-09-02
Duhovnik sv. Salomon Leclercq je žrtev krvave francoske revolucije. Za svetnika je bil razglašen leta 2016. Je zavetnik preganjanih kristjanov.

Iz življenja …

Sv. Salomon se je rodil leta 1745 kot Viljem Nikolaj Alojz Leclercq v mestu Boulogne-sur-Mer v severni Franciji.
Bil je peti od devetih otrok bogatega trgovca z vinom, zato je kasneje obiskoval trgovsko šolo. A to šolo so vodili bratje, katerim se je pozneje pridružil. Po obdobju vajeništva se je namreč proti očetovi volji, ki je želel, da bi prav on prevzel družinsko podjetje, odločil postati duhovnik in leta 1767 vstopil v noviciat kongregacije Bratov krščanskih šol (šolskih bratov) v Rouenu, pri čemer je dobil ime brat Salomon.
Bil je pobožen, pogosto zatopljen v molitev in priljubljen učitelj. Poučeval je v številnih francoskih šolah. V svojem redu je opravljal naloge voditelja noviciata, ekonoma in tajnika generala kapitlja.
Zaradi francoske revolucije, ki se je začela z napadom na Bastilijo 1789, so bili bratje prisiljeni zapustiti svojo redovno hišo. Ostal je le brat Salomon, z namenom, da bi branil svojo hišo. Aretirali so ga 15. avgusta 1792 skupaj z mnogimi drugimi duhovniki, redovniki in redovnicami in ga na današnji dan, 2. septembra, mučili in usmrtili na vrtu karmeličanskega samostana v Parizu.
Papež Frančišek ga je leta 2016 razglasil za svetnika.

Zavetnik
Je zavetnik preganjanih kristjanov.

Upodobitve
Umetniki sv. Salomona Leclercqa upodabljajo v črni redovni obleki z belim ovratnikom, palmo mučeništva in s križem.

Gradiva:

Kanonizacija brata Salomona Leclercqa (v ang.) – 2:05 min: https://www.dlsud.edu.ph/news/2016/leclercq.htm

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Gregor Veliki: Gregorjevo?, gregorjanski koral in maše
2025-09-03
God sv. Gregorja Velikega je bil prvotno 12. marca, to je na gregorjevo, ko se ptički ženijo. Pri nas se je na ta dan oblikovalo vrsto običajev (koledovanje, spuščanje gregorčkov …). Kljub temu pa, da po novem koledarju njegov god praznujemo 3. septembra, je sv. Gregor za ljudstvo ostal znanilec pomladi.

Gregorijanske maše za pokojnika (30 neprekinjenih sv. maš)
Njihov začetnik je papež sv. Gregor Veliki. Kako to? V samostanu v Rimu je umrl menih Just, ki si je skril tri zlate kovance. Po njegovi smrti je sv. Gregor določil, naj se zanj opravi trideset dni vsak dan ena maša. Ko se je opravila trideseta, se je rajni prikazal svojemu bratu in mu sporočil, da je rešen iz vic.

Iz življenja …
Sv. Gregor se je rodil leta 540 v ugledni rimski plemiški družini. Bil je zelo izobražen. Sprva je bil v civilni službi na čelu mestne uprave. Po očetovi smrti je družinsko palačo predelal v benediktinski samostan in na svojem posestvu ustanovil še druge samostane. Ko se je odpovedal posvetnemu življenju, je sprva živel kot menih v samostanu, potem pa je bil papežev sodelavec in svetovalec. Papež Pelagij II. ga je poslal kot svojega zastopnika na dvor v Carigrad.

Po papeževi smrti je bil kot prvi redovnik leta 590 izvoljen za papeža, čeprav tega sam ni želel. Modrost in ponižnost meniha je združil z diplomatskimi in upravnimi izkušnjami. Vseskozi so bili njegova posebna skrb ubogi in trpeči. Zavzemal se je za ukinitev suženjstva.
Zavedal se je, da se ljudi ne sme le pokristjaniti, ampak se morajo ti v Cerkvi počutiti kot doma. V ta namen je izvedel socialne, pastoralne in liturgične reforme. Reformiral je cerkveno petje. Po njem se imenuje gregorjanski koral (srednjeveško liturgično enoglasno petje). Kot prvi menih na papeškem stolu se je razumel kot »služabnik božjih služabnikov« (»servus servorum Dei«). Bil je velik teolog in pisatelj; s svojimi deli je vplival na srednjeveško teologijo. Poleg razlag k nekaterim svetopisemskim knjigam se je ohranilo več kot 1000 njegovih pridig in 800 pisem.
Poleg Gregorja I. ima le še papež Leon I. naslov Veliki. Poleg sv. Ambroža, sv. Avguština in sv. Hieronima je eden izmed štirih velikih učiteljev zahodne Cerkve.
Umrl je 12. marca 604 v Rimu, star štiriinšestdeset let. Goduje 3. septembra, v vzhodni Cerkvi pa še vedno 12. marca.

Zavetnik
Papež sv. Gregor Veliki je zavetnik učiteljev, študentov, glasbenikov in cerkvenih pevcev. Je priprošnjik proti kugi.

Upodobitve
Umetniki ga upodabljajo kot papeža s tiaro, križem, knjigo, pisalnim peresom ali golobom (Svetim Duhom). Večkrat tudi, kako za mizo obeduje skupaj z reveži.

Cerkve na Slovenskem

Pri nas so sv. Gregorju Velikemu posvečene štiti cerkve: ena župnijska (župnija Sv. Gregorja), tri podružnične (župnija Ig v kraju Dobravica, župnija Kolovrat v kraju Žvarulje, župnija Štanjel v kraju Kobdilj – pokopališka).

Gradiva:

Gregorijanski koral (v lat.) – 2:30 min

Sv. Gregor Veliki (v hr.) – 3:03 min: https://www.youtube.com/watch?v=XZ8TjdA8U2Q

Papež sv. Gregor Veliki (v ang.) – 4:05 min: https://www.youtube.com/watch?v=HWvSdidzRcA

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Rozalija: Zavetnica proti kugi
2025-09-04
Sv. Rozalija je poleg sv. Roka in sv. Boštjana veljala za zavetnico pred kugo. Pri nas so ji posvečene tri cerkve in ena kapela.

Iz življenja …
Sv. Rozalija se je rodila okoli leta 1130 na Siciliji v Italiji v grofovski družini. Mladost je preživela na dvoru v Palermu, kjer so jo vzgajali kot kraljično. Ker je bila lepa in pametna, ji ni manjkalo snubcev, a zanje se ni zmenila. Odločila se je za drugačnega Ženina. Pridružila se je redovnikom, ki so živeli v samoti po pravilih sv. Bazilija v votlini na Monte Reale. Iz dvorca je s seboj vzela le križ in nekaj pobožnih knjig. Ker pa je imela občutek, da je še vedno preblizu ljudi, se je umaknila v bolj nedostopno skalno votlino na gori Monte Pellerino. Tu je živela asketsko in se strogo postila, molila. Izpred njene votline je bil lep razgled na Palermo, hišo njenih staršev, ki niso vedeli, kje je in so jo povsod neuspešno iskali.

Tu je po šestnajstih letih samotnega življenja umrla 4. septembra 1166.
Po njeni smrti so v skali našli njen napis: »Jaz, Rozalija, hči Sinibalda, gospodarja Coschine in Rosa, sem se iz ljubezni do svojega Gospoda Jezusa Kristusa odločila prebivati v tej votlini.« Sprva so ji napravili grob kar v tej votlini. Njeno češčenje se je hitro razširilo, potem pa so nanjo pozabili.
Skoraj pol tisočletja kasneje (leta 1624), ko je v Palermu razsajala kuga, se je prikazala v videnju lovcu, ki je lovil blizu votline. Tedaj so njene relikvije v slovesni procesiji prinesli v mesto in čez tri dni je kuga prenehala.

Zavetnica
Sv. Rozalija je poleg sv. Roka in sv. Boštjana veljala za zavetnico pred kugo. Je zavetnica Palerma in Sicilije.

Upodobitve
Umetniki jo najpogosteje upodabljajo kot puščavnico oblečeno v rjavo oblačilo z razpuščenimi lasmi in z vencem belih vrtnic na glavi. V rokah drži križ in lobanjo.

Cerkve na Slovenskem
Pri nas so sv. Rozaliji posvečene na teritoriju celjske in novomeške škofije tri podružnične cerkve (v župniji Kostrivnica v kraju Gabrnik, v župniji Krško v kraju Nad Krškim, v župniji Šentjur pri Celju v kraju Lokarje) in ena kapela v župniji Trebelno.

Gradiva:

Sv. Rozalija – OB SLIKAH IN GLASBI – 7:23 min

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveta Mati Terezija: "Angel" revnih in ubogih
2025-09-05
Sv. Mati Terezija je bila le 6 let po svoji smrti razglašena za blaženo, 19 let po smrti pa za svetnico.

Iz življenja …

Sv. Mati Terezija se je rodila v katoliški albanski družini leta 1910 v Skopju kot Agnes Gonxha Bojaxiu. Imela je lepo otroštvo, a pri devetih letih ji je umrl oče. Obiskovala je jezuitsko gimnazijo in že pri dvanajstih letih želela postati misijonarska. Ko je leta 1924 skopski škof postal slovenski lazarist bl. Janez Frančišek Gnidovec, je s svojim svetniškim zgledom vplival tudi nanjo. Osemnajstletna se je pridružila loretskim sestram v Dublinu na Irskem, ki so jo takoj poslale v Indijo, kjer je delala kot učiteljica v Kalkuti in pozneje postala tudi ravnateljica njihove dekliške šole. Ko je leta 1931 tam izrekla redovne zaobljube, si je zaradi občudovanja sv. Terezije Deteta Jezusa, zavetnice misijonarjev, privzela redovno ime Terezija.
10. septembra 1946 je med vožnjo z vlakom skozi Kalkuto zaslišala Kristusov klic »Žejen sem«, ki ga je razumela kot povabilo, da služi najrevnejšim. Od škofa in vodstva reda je prejela dovoljenje, da zapusti samostan in dela ter živi v slumih (barakarskih naseljih). Tako kot tamkajšnji ljudje je nosila le preprost beli sari z modro obrobo. Odprla je šolo, skrbela za bolne in brezdome gobavce. K njej so prihajale nekdanje učenke in pomočnice, da bi jo podpirale pri njenem delu. Tako je leta 1950 nastal nov red Kongregacija misijonark ljubezni. Agnes je iz sestre Terezije postala Mati Terezija; to ime se je hitro razširilo po vsem svetu. Ko je na ulici našla umrlo ženo, je ustanovila hospic za najrevnejše umirajoče. Sestram so se kmalu pridružili tudi bratje misijonarji ljubezni.

Delo matere Terezije je bilo služiti Kristusu v ubogih, za kar je prejela številna priznanja, med drugim tudi Nobelovo nagrado za mir leta 1979. Svoj nagovor ob sprejemu Nobelove nagrade za mir pa je porabila za boj proti splavu:

»Danes je največji uničevalec miru na svetu krik nedolžnega, nerojenega otroka. Če mati lahko umori svojega lastnega otroka v svojem naročju, kaj potem ustavi tebe in mene, da bi ubila drug drugega? … Kdo bo dal obračun Bogu za vse milijone in milijone otrok, ki jim ni bila dana možnost živeti in izkusiti, da ljubijo in so ljubljeni? … Če je kakšen otrok, ki ga ne marate ali ga ne morete nahraniti ali vzgajati, dajte tega otroka meni. Nobenega otroka ne bom zavrnila …«

Mati Terezija je telesno izčrpana, a še vedno močna v duhu, izdihnila 5. septembra 1997 v Kalkuti. Imela je državni pogreb, na katerem je sodeloval ves svet.
Papež Janez Pavel II. jo je razglasil za blaženo 19. oktobra 2003, papež Frančišek pa 4. septembra 2016 za svetnico.

Upodobitve
Obstojijo številne fotografije, na katerih je Mati Terezija v zrelih letih v redovni obleki misijonark ljubezni (bel sari, obrobljen z modrimi črtami in s križcem na levi rami).

Gradiva:

CITATI sv. matere Terezije o svetosti

Misli sv. matere Terezije: Poglejte na križ

Papež Janez Pavel II. in Mati Terezija iz Kalkute: Prijateljstvo – 1:21 min

Mati Terezija – CELOTEN FILM (v ang.) 1:54:25 min: https://vimeo.com/330119360

Mati Terezija (v ang.) – 2:52 min: https://www.youtube.com/watch?v=mEZGjL1akt0

Prva ljubezen Matere Terezije (v ang.) – 34:43 min: https://www.youtube.com/watch?v=3ZWhlNgrUZM

Zgodba o Materi Tereziji (v ang.) – 24:30 min: https://www.youtube.com/watch?v=teQb8eubFzg

Foto: zajem zaslona https://www.youtube.com/watch?v=mEZGjL1akt0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Zaharija: Prerok mesijanskega upanja
2025-09-06
Sv. Zaharija je starozavezni prerok, predzadnji (enajsti) izmed tako imenovanih »malih« prerokov. Domneva se, da je poleg preroške opravljal tudi duhovniško službo, deloval pa je v času vladavine perzijskega kralja Darija, konec 6. stoletja pred Kristusom.
Napovedal je, da se bo ljudstvo vrnilo iz pregnanstva in mu prinesel oznanilo miroljubnega kralja, kar je Kristus Gospod s svojim zmagovitim vhodom v Jeruzalem izpolnil.

Iz življenja …
Sv. Zaharija je predzadnji od tako imenovanih “malih” prerokov. Mali so v tem pomenu, da so njihovi spisi manj obsežni. Zaharijevo ime v hebrejščini pomeni »Jahve svari«. Zaharija je živel v babilonski sužnjosti in se iz ujetništva z Judi vrnil v domovino. Bil je Agejev sodobnik in zato se je tako kot on osredotočil na obnovo templja, vero in moralo v pričakovanju velikih mesijanskih upanj. Imenujejo ga »prerok mesijanskega upanja«.
Skupaj s prerokom Agejem sta dosegla, da so Judje leta 516 tempelj dozidali. Tolažila sta jih, da bo novi tempelj, čeprav manjši in ne tako veličasten, imenitnejši, ker bo vanj stopil Mesija – Odrešenik.
Zaharija je s preroškim duhom gledal daleč v prihodnost. Znamenita je njegova prerokba o Kristusu, mesijanskem Kralju, ki bo krotak in miroljuben:
»Silno se raduj, hči sionska, vzklikaj, hči jeruzalemska!
Glej, tvoj kralj prihaja k tebi, pravičen je in zmagovit,
krotak je in jezdi na osličku, na žrebetu oslice.
Uničil bo vozove v Efrajimu in konje v Jeruzalemu,
uničil bo bojni lok in narodom oznanil mir.
Njegova oblast bo segala od morja do morja,
od veletoka do koncev zemlje.« (Zah 9,9–10).

Prerok Zaharija je med svojim ljudstvom užival veliko spoštovanje in imel velik vpliv na reševanje takratnih družbenih problemov v Izraelu. Iz njegovih prerokb se kaže kot človek, ki ga v življenju vodi velika ljubezen do domovine, do templja in Gospodove postave. Zanj je Gospodov zakon izvor vse sreče in napredka, blagostanja.
Veliko govori o potrebi po socialni pravičnosti in v tem pogledu je zelo sodoben. Prerok zelo ostro označi tiste, ki teptajo socialno pravičnost, ki varajo preproste, še posebej, če to počno slabi pastirji in lažni preroki. Zanj tudi hvalevredno dejanje nima vrednosti, če ni povezano s konkretnimi dobrimi deli.

Gradiva:

Sv. Zaharija (v hr.) – 2:34 min: https://www.youtube.com/watch?v=-QJBUlqmJy0

Pripravila: dr. Brigita R. Perše

Sveti Marko Križevčan: Hrvaški svetnik
2025-09-07
Sv. Marko Križevčan je tretji kanoniziran hrvaški svetnik. Leta 1619 je v Košicah na Slovaškem svojim mučiteljem rekel, da je za svojo vero pripravljen vsak trenutek dati življenje, čeprav so mu ponudili bogastvo in visok položaj za prestop v kalvinsko vero.

Iz življenja …

Sv. Marko se je rodil 1588 ali 1589 v Križevcih na Hrvaškem. Njegov oče je bil v vojaški službi, Marko pa je namesto predvidene vojaške kariere raje izbral duhovniški poklic, ki ga je čutil v sebi. Tako je po končani gimnaziji na Dunaju odšel na jezuitsko univerzo v Gradec. Po študiju v zavodu Germanik v Rimu in po duhovniškem posvečenju leta 1615 je kratek čas deloval v domačem kraju.
Kmalu ga je k sebi poklical ostrogonski škof in ga postavil za profesorja in ravnatelja semenišča. Tedaj so v Košicah, v gorah Krpatov, v današnji Slovaški imeli močan vpliv kalvinci. Ti so ga sovražili in po hudem mučenju 7. septembra 1619 skupaj še z dvema jezuitoma tudi obglavili.

Gradiva:

Sv. Marko Križevčan (v hr.) – 4:57 min: https://www.youtube.com/watch?v=MpFJv5ix8Ps

Pripravila: dr. Brigita R. Perše
